ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року	Львів	Справа № 140/1157/24 пров. № А/857/13855/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
судді-доповідача:                                        Судової-Хомюк Н.М.,
суддів:                                                            Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року у справі № 140/1157/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської обласної прокуратури про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
суддя у І інстанції – Димарчук Т.М.,
час ухвалення рішення - не зазначено, 
місце ухвалення рішення - м. Луцьк, 
дата складення повного тексту рішення – не зазначено,

                                                  В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі також – ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Волинської обласної прокуратури (надалі – відповідач) у якому просить суд:
-визнати протиправними дій щодо відмови у видачі довідки про складові заробітної плати станом на 01.01.2024 для перерахунку пенсії; 
-зобов`язати видати довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.01.2024 за відповідною посадою першого заступника Луцької окружної прокуратури з посадовим окладом, визначеним від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн та всіма іншими складовими, які обраховуються від цього посадового окладу, включаючи премію та надбавку за класний чин, у точній відповідності до спеціальних Законів України «Про прокуратуру» №1697-VII, Закону України «Про прожитковий мінімум», та у відповідності до Бюджетного кодексу України та Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що час видачі відповідачем довідки 01.02.2022 (на яку він  посилається при відмові у видачі довідки з 01.01.2024) статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2022 в розмірі 2481,00 грн, а на час відмови у її видачі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено вже у розмірі 3028,00 грн. Цими законами зміни та доповнення до ст. 81 спеціального Закону №1697-VII, виключно яким регулюються всі питання заробітної плати прокурорам, а також у спеціальні закони щодо винагороди суддів, зарплати державних та правоохоронних органів не вносились, а тому при нарахуванні їм заробітної плати мали б застосовуватись саме ці норми законів щодо прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня відповідного року. Окрім того,  в раніше оспорюваній позивачем довідці Волинської обласної прокуратури від 01.02.2022 №21-12вих22 (на яку посилається відповідач при відмові у видачі ним довідки станом на 01.01.2024) не зазначено таку складову як надбавка за класний чин, яка мала б бути вказана у довідці для перерахунку його пенсії. Вважає дії відповідача щодо невидачі довідки протиправними.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 у задоволені позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення та постановити нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
Свою апеляційну скаргу мотивує серед іншого тим, що суд першої інстанції у даній справі поряд з неправомірною відмовою зобов`язання відповідача видати позивачу довідку станом на 01.01.2024 для перерахунку пенсії з зазначенням посадового окладу у чіткій відповідності до спеціального Закону №1697-VII та всіх інших складових, які безпосередньо залежать від нього, ще й категорично відмовився розглядати вимоги позовної заяви щодо розміру посадового окладу та інших складових для перерахунку пенсії і в тому числі премії та класного чину.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.
Позивач подав заперечення на відзив, в якому заперечує проти аргументів відповідача та просить апеляційну скаргу задовольнити повністю.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером органів прокуратури та отримує пенсію за вислугу років відповідно до  Закону України «Про прокуратуру», що підтверджується пенсійним посвідченням Серії НОМЕР_1 , виданим 05.06.2013 Пенсійним фондом України (а.с.14).
22.12.2023 позивач звернувся з  заявою до керівника Волинської обласної прокуратури про видачу довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії та надання інформації  про нараховану та виплачену протягом 2023 року премію першому заступнику керівника Луцької окружної прокуратури та розмір сплаченого з неї єдиного соціального внеску. У заяві позивач просив повторно надати йому довідку про складові заробітної плати відповідної посади першого заступника керівника Луцької окружної прокуратури для перерахунку пенсії органами пенсійного фонду з 01.01.2024, у зв`язку із підвищенням на законодавчому рівні заробітної плати працівникам прокуратури з 01.01.2022, що є підставою для перерахунку пенсії у відповідності до статті 86 Закону України «Про прокуратуру»  01.01.2024.
Листами від 27.12.2023 №27-268-23 та від 08.01.2024 №27-2 вих 24 позивач отримав інформацію про нараховану та виплачену в 2023 році премію прокурорам Волинської обласної прокуратури та про сплату з неї єдиного соціального внеску (а.с. 27, 32).
Листом від 08.01.2024 №21-5 вих-24 Волинська обласна прокуратура відмовила позивачу у видачі довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, вказавши, що підвищення розміру заробітної плати прокурорів відбулось з 01.01.2022. Довідка про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії  видана позивачу 01.02.2022 (№ 21-12 вих-22). У зазначеній довідці відповідачем відображено заробітну плату першого заступника керівника Луцької окружної прокуратури з 01.01.2022. Відповідь стосовно обґрунтування складових заробітної плати за прирівняною до відповідної групи оплати праці посадою, у тому числі щодо розміру посадового окладу, класного чину, премії надавалась ОСОБА_1 обласною прокуратурою 21.07.2022 за № 21-107вих-22. Оскільки після 01.01.2022 заробітна плата прокурорів не підвищувалась, то зазначені у довідці для перерахунку пенсії від 01.02.2022 № 21-12вих-22 відомості про заробітну плату відповідають розміру та складовим заробітної плати першого заступника керівника Луцької окружної прокуратури станом на 01.01.2024.
Позивач вважаючи відмову у видачі довідки для перерахунку пенсії протиправною, звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що  оскільки дії Волинської обласної прокуратури щодо правомірності  видачі довідки від 01.02.2022 №21-12 вих22  (з урахуванням правильності вказаних у ній складових та їх розмірів в тому числі щодо не включення премії та надбавки за класний чин) були  предметом розгляду в суді в адміністративній справі №140/4973/22 та таким діям надана правова оцінка, то згідно  з ч.4 ст. 78 КАС України вказані обставини не підлягають доказуванню у межах  даної справи.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані  діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт  владних повноважень зобов`язаний  діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів  владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697- VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ).
Згідно частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 установлено такий порядок виконання цього Рішення:
частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014  №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: «20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
У Рішенні від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 Конституційний суд України зазначив, що працівник прокуратури, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, набуває право на отримання пенсії. Пенсійне забезпечення таких працівників здійснюється відповідно до статті 86 Закону № 1697- VII.
У пункті 2 резолютивної частини Рішення № 7-р(ІІ)/2019 визначено, що положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697- VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Таким чином, відповідні положення втратили чинність з 13.12.2019.
Відтак, положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697- VII зі змінами втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, а відтак, позивач має право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам, відповідно до положень частини двадцятої статті 86 Закону № 1697- VII.
Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону № 1697- VII зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, застосуванню підлягає частина перша статті 81 Закону № 1697- VІІ, відповідно до якої заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» №1928-IX від 02.12.2021 передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури з 1 січня становить 1600 грн.
Згідно частини третьої статті 81 Закону України «Про прокуратуру»  посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
З 01.01.2022 виникла підстава для перерахунку пенсії позивача у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам, а тому позивач ОСОБА_1  мав право на отримання довідки про складові заробітної плати за нормами, чинними на 01.01.2022 за відповідною (прирівняною) посадою першого заступника керівника  окружної прокуратури.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що Волинською обласною прокуратурою довідка № 21-12 вих-22 від 01.02.2022  про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій за відповідною (прирівняною) посадою першого заступника керівника  окружної прокуратури була видана ОСОБА_1  за підписом керівника Волинської обласної прокуратури (а.с.58).
22.12.2023 позивач знову звернувся до Волинської обласної прокуратури про видачу довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії. У заяві, серед іншого вказував,  що рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020  № 6-р/2020 у справі № 1-223/2018(2840/18) визнано неконституційним положення Бюджетного кодексу про делегування Кабінету Міністрів України права встановлювати розмір заробітної плати працівникам прокуратури у відповідності до статті 81 Закону України “Про прокуратуру” від 14.10.2014 № 1697-VII. Таким чином з 26.03.2020 заробітна плата прокурорів залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб який встановлюється Законом України “Про державний бюджет України” на відповідний рік. Відповідно до ст. 7 Закону України № 3460-ІХ від 09.11.2023 «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу з розрахунку на місяць з 1 січня 2024 року становить 3098 грн. Саме з цього розміру прожиткового мінімуму необхідно виходити при визначенні посадового окладу при видачі йому довідки для перерахунку пенсії. При цьому абзац вищезазначеної статті, а саме: «працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня 2024 року - 1600 гривень» - при видачі довідки не підлягає застосуванню оскільки він є дискримінаційним до працівників прокуратури, суперечить ст. ст. 8, 19, 22, 24, 46, 58, 64 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, та ст. 81 спеціального Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII.
Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами у даній справі, позивача не влаштовують відомості вказані у довідці Волинської обласної прокуратури № 21-12 вих-22 від 21.02.2022 (складові заробітної плати, зазначені у довідці  позивач вважає спотвореними, неповними і такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII), а тому він звернувся до відповідача про видачу йому іншої довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії. 
Окрім того, позивач вважає, що для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури  з 01 січня 2024 року слід застосовувати прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу з розрахунку на місяць 3098 грн (а не 1600 грн).
Відповідно до ст. ст. 89 і 90 Закону № 1697-VII фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку.
Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Офісом Генерального прокурора.
Згідно частин 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.
Забезпечення функціонування системи прокуратури за змістом ст.ст. 89, 90 Закону №1697-VII та ст.ст. 23, 48 Бюджетного кодексу України передбачає визначення у державному бюджеті України видатків на фінансування прокуратури не нижче рівня, що забезпечує можливість повного і незалежного здійснення нею повноважень відповідно до закону, проте будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Законом України «Про прожитковий мінімум» передбачено, що розмір прожиткового мінімуму щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», який набрав чинності з 01.01.2022, прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, установлено в розмірі 1600 гривень.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, теж установлено в розмірі 1600 гривень.
Положення Закону №1697-VII «Про прокуратуру» та Закону «Про Державний бюджет України на 2024 рік» в частині визначення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, які претендують на застосування до спірних правовідносин, були прийняті в різний час. Так, Закон «Про прокуратуру», який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, прийнятий 14.10.2014  (набрав чинності 15.07.2015), а Закон «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», положеннями якого прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 1600 гривень, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, набрав чинності 01.01.2022 року та 01.01.2024 відповідно. Тобто, Закон «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким і визначено на даний час прожитковий мінімум для визначення посадового окладу прокурора в розмірі 1600 гривень, набрав чинності у часі пізніше.
У Рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2020 №5-рп(ІІ)/2020 передбачено, що до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) - «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) - «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.
До спірних правовідносин застосовними є положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким і визначено прожитковий мінімум для визначення посадового окладу прокурора в розмірі 1600 гривень, а не 3028 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024, встановлений цим самим Законом), оскільки для обрахунку заробітної плати прокурора прожитковий мінімум визначений у меншому розмірі і є спеціальним, прийнятий пізніше у часі відносно Закону України «Про прокуратуру», саме яким і зроблено прив`язку до прожиткового мінімуму на відповідний рік при обрахунку посадового окладу прокурора. 
Згідно з правилом конкуренції правових норм у часі має перевагу над загальним Законом України «Про прокуратуру».
Норма Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким і визначено прожитковий мінімум для визначення посадового окладу прокурора в розмірі 1600 гривень є діючою та не визнана неконституційною.
З 01.01.2022 відбулось підвищення заробітної плати прокурорів. 
01.02.2022 Волинською обласною прокуратурою   ОСОБА_1 видана довідка про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) станом на 01.01.2022 за відповідною (прирівняною) посадою першого заступника керівника окружної прокуратури, що враховуються для перерахунку пенсії, із відображенням повного розміру усіх складових заробітної плати, яка виплачувалась у відповідності до вимог законодавства, зокрема статті 81 Закону України «Про прокуратуру».
Після видачі Волинською обласною прокуратурою довідки від 01.02.2022 №21-12вих22 заробітна плата прокурорів не підвищувалася, а зазначені у цій довідці для перерахунку пенсії відомості  про заробітну плату відповідають розміру та складовим заробітної плати першого заступника керівника окружної прокуратури і станом на 01.01.2024.
Відомості про складові заробітної плати зазначені Волинською обласною прокуратурою у довідці №21-12 вих 22 від 01.02.2022  є заниженими та неповними з огляду на наступне.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 звертався  в суд з позовом до Держави Україна в особі Волинської обласної прокуратури про визнання протиправними дій у заниженні посадового окладу та всіх інших складових заробітної плати і не включення премії та надбавки за класний чин при формуванні та видачі довідки від 01.02.2022 №21-12вих22 для перерахунку пенсії та відмови у видачі нової додаткової довідки; зобов`язання відповідача видати позивачу повторну додаткову довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії з 01.01.2022 за відповідною посадою першого заступника керівника Луцької окружної прокуратури з визначеним посадовим окладом від прожиткового мінімуму для працездатних осіб визначеному Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ  у розмірі 2 481,00 грн та всіма іншими складовими заробітної плати, включаючи премію та надбавку за класний чин, у визначеному в позовній заяві розмірі у точній відповідності до норм Конституції України, спеціальних Законів України «Про прокуратуру», «Про прожитковий мінімум» та у відповідності до Бюджетного кодексу України.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04.10.2022 у справі №140/4973/22 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Волинської обласної прокуратури про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовлено повністю. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04.10.2022 у справі №140/4973/22 – без змін.
Частиною 4 ст. 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
За таких обставин, апеляційний суд вважає, оскільки дії Волинської обласної прокуратури щодо правомірності  видачі довідки від 01.02.2022 №21-12 вих22  (з урахуванням правильності вказаних у ній складових та їх розмірів в тому числі щодо не включення премії та надбавки за класний чин) були  предметом розгляду в суді в адміністративній справі №140/4973/22 та таким діям надана правова оцінка, то згідно  з ч.4 ст. 78 КАС України вказані обставини не підлягають доказуванню у межах  даної справи.  
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

                                              П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року у справі № 140/1157/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Р. П. Сеник