ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 вересня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/6262/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Ясенової Т.І., Юрко І.В.,     розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 року в адміністративній справі №160/6262/23 (суддя Врона О.В.) за позовом   ОСОБА_1  до  Військової частини НОМЕР_1   про визнання протиправними та скасування наказів в частині, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1   звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати накази командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 року №230 (з адміністративно-господарської діяльності) “Про виплату додаткових винагород” та від 05.12.2022 року №499 (з адміністративно-господарської діяльності) “Про виплату додаткових винагород” , в частині позбавлення в повному обсязі щомісячної додаткової винагороди у розмірі до 30 000 гривень передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 за липень 2022 року (з 01.07.2022  по 31.07.2022 ) та листопад 2022 року (з 01.11.2022  по 30.11.2022);
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 30 000 гривень за липень 2022 року (з 01.07.2022  по 31.07.2022) та листопад 2022 року (з 01.11.2022 по 30.11.2022 ), передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними  та скасовано накази командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 року №230 (з адміністративно-господарської діяльності) “Про виплату додаткових винагород” та від 05.12.2022 року №499 (з адміністративно-господарської діяльності) “Про виплату додаткових винагород”, в частині позбавлення в повному обсязі щомісячної додаткової винагороди у розмірі до 30 000 гривень передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 за липень 2022 року (з 01.07.2022 по 31.07.2022) та листопад 2022 року (з 01.11.2022 по 30.11.2022 ). Зобов`язано  Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) повторно розглянути питання нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 гривень за липень 2022 року (з 01.07.2022  по 31.07.2022) та листопад 2022 року (з 01.11.2022 по 30.11.2022), передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”. В решті позовних вимог відмовлено.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
З матеріалів справи слідує, що відповідно до копії витягу наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.03.2022 року №10 відповідно до указу Президента України “Про загальну мобілізацію” №69/2022 від 24.02.2022, мобілізаційної директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 25.02.2022 №32/321/501/25т та від 26.02.2022 мобілізованих осіб  сержантського та рядового складу зараховано до списку Державної спеціальної служби транспорту та  призначено на посади 3 батальйону Військової частини НОМЕР_1 , зокрема солдата запасу ОСОБА_1 стрільцем 2 відділення охорони  2 взводу охорони 4 роти охорони 3 батальйону охорони Військової частини НОМЕР_1 , ВОС -100915Т, шпк “солдат”.
За наказами командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №22 від 01.04.2022, №64 від 04.05.2022, №130 від  06.06.2022, №168 від 05.07.2022, №293 від 05.09.2022, №366 від 05.10.2022, №420 від 05.11.2022 ОСОБА_1 (позивачу)  було нараховано та виплачено додаткову винагороди до 30 000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
В подальшому  Військовою частиною НОМЕР_1  не було здійснено виплату позивачу щомісячної додаткової винагороди у розмірі до 30 000 грн. за липень 2022 року (з 01.07.2022  по 31.07.2022), що підтверджується наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №230 від 05.08.2022 “Про виплату додаткових винагород” (з додатком)  і за листопад 2022 року (з 01.11.2022 по 30.11.2022), що підтверджується наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №499 від 05.12.2022 “Про виплату додаткових винагород” (з додатком).   
Представником позивача до Військової частини НОМЕР_1 було направлено адвокатський запит із проханням надати наступну інформацію та обґрунтовану відповідь з копіями документів щодо підстави і причини не нарахування та не виплати військовослужбовцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячної додаткової винагороди у розмірі до 30 000 грн. за липень 2022 року (з 01.07.2022  по 31.07.2022 ) та листопад 2022 року (з 01.11.2022 по 30.11.2022 ), передбаченою постановою КМУ №168 від 28.02.2022р. 
Відповідач листом від 17.03.2023 року №1701 повідомив, що причиною і підставою для невиплати щомісячної додаткової винагороди  був факт перебування  01.07.2022 року та 08.11.2022 року військовослужбовця ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, відповідно до якого складено протокол про адміністративне правопорушення від 02.07.2022 року №106 та протокол про військове адміністративне правопорушення від 08.11.2022 року.
Також за даними фактами  були  прийняті накази командира Військової частини НОМЕР_1 “Про призначення службових розслідувань” від 06.07.2022 №172 та від 10.11.2022 №435 та було  призначено проведення службового розслідування з метою встановлення ступеня вини  солдата ОСОБА_1 .
За результатами службового розслідування  відповідно до наказів командира Військової частини НОМЕР_1 “Про підсумки службових розслідувань” від 09.07.2022 №180 та 15.11.2022 №447 щодо військовослужбовця   ОСОБА_1 вжиті заходи  дисциплінарного впливу, зокрема  оголошено сувору догану.
Відповідачем до відповіді  також надано витяги із наказів та довідку про доходи. 
Відповідно до довідки про доходи встановлено, що Позивачу за липень 2022 року (з 01.07.2022 по 31.07.2022) та листопад 2022 року (з 01.11.2022 по 30.11.2022) не нарахована та не виплачена обов`язкова додаткова винагорода у розмірі до 30 000 гривень відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” .
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не  доведено належними доказами правомірність прийнятих наказів командира Військової частини НОМЕР_4 від 05.08.2022 року №230 (з адміністративно-господарської діяльності) “Про виплату додаткових винагород” і від 05.12.2022 року №499 (з адміністративно-господарської діяльності) “Про виплату додаткових винагород” , в частині позбавлення в повному обсязі щомісячної додаткової винагороди у розмірі до 30 000 гривень передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, оскільки не надано до суду  докази притягнення позивача до адміністративної або кримінальної відповідальності.
Колегія суддів з вказаними висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне. 
Закон України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 № 2232-XII (далі – Закон № 2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до частин 1-3 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється зокрема, громадянами України – у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Відповідно до частини 4 статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі – Порядок № 260, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктами 2, 3 розділу I Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є, зокрема, накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 17 розділу I Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.
На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” та № 69 “Про загальну мобілізацію” Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги військовослужбовцям Збройних Сил України встановлений рішенням Міністра оборони України доведеним телеграмою від 25.03.2022 № 248/1298 (застосувалось до 01.06.2022) та Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/а/29 (застосовується після 01.06.2023).
Пунктом 9 Окремого доручення Міністерства оброни України від 23.06.2022 №912/з/29 передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців, які:
беруть участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки;
проходять службу у багатонаціональних органах військового управління за кордоном;
добровільно здалися в полон - з дня захоплення в полон, оголошеного наказом командира (начальника);
самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника);
відбувають покарання на гауптвахті та в дисциплінарних частинах - з дня початку відбування покарання, оголошеного наказом командира (начальника) до дня фактичного завершення відбування покарання, оголошеного наказом командира (начальника);
усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади - з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника) до дня фактичного завершення усунения або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника);
відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);
вживали алкогольні напої (наркотичні та психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошеного наказом командира (начальника);
навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство (крім випадків доведення особи до самогубства, встановленого судом) - за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство;
вчинили інші дії (бездіяльність), за які судом прийнято рішення про притягнення до відповідальності за вчинення кримінального, військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією - за місяць, у якому така постанова (вирок) надійшла до військової частини;
перебували (за час перебування) під вартою чи домашнім арештом або на навчанні за кордоном (крім тих, які проходили підготовку (навчання) щодо порядку застосування, обслуговування та ремонту різних видів озброєння та військової спеціальної техніки) або у відпустках (за якими відповідно до законодавства України не передбачено збереження грошового забезпечення).
Зазначене не стосується військовослужбовців, визначених у підпунктах 9.4. - 9.8., 9.10., які протягом поточного місяця загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини) або захоплені в полон, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні або отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що прийняття Міністром оборони України рішень від 25.03.2022 № 248/1298 та від 23.06.2022 № 912/з/29 узгоджується з повноваженнями, визначеними пунктом 17 Порядку № 260, а тому відповідні рішення підлягають врахуванню при вирішення питання про виплату додаткової допомоги, передбаченої Постановою №168.
Таким чином, однією із підстав позбавлення військовослужбовців премії та додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є вживання алкогольні напої (наркотичні та психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошеного наказом командира (начальника).
З матеріалів справи слідує, що підставою для прийняття скасованих судом першої інстанції наказів було встановлення під час службового розслідування факту перебування позивача у стані наркотичного сп`яніння, відповідно до якого складено протокол про адміністративне правопорушення від 02.07.2022 року №106 та протокол про військове адміністративне правопорушення від 08.11.2022 року та в подальшому позивача притягнуто до дисциплінарної у вигляді оголошення сурової догани. 
Слід зазначити, що доказів оскарження позивачем притягнення його до дисциплінарної відповідальності суду не надано, а тому у відповідача були законні підстави для невиплати позивачу додаткової нагороди, передбаченої Постановою №168 у зв`язку із встановленням факту перебування позивача під час несення служби у стані наркотичного сп`яніння.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції не вірно дав оцінку обставинам справи та помилково застосував норми матеріального права у даних правовідносинах, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 року в адміністративній справі №160/6262/23 – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 року в адміністративній справі №160/6262/23 – скасувати та прийняте нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко