Справа № 734/2135/24 	Головуючий у 1 інстанції Бузунко О. А. 	
Провадження № 33/4823/613/24 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:
Головуючого –  судді Салая Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Слєпченка С.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 04 червня 2024 року, 

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.
Цією ж постановою закрито провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 в частині адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, відносно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами) у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Місцевим судом встановлено, що 19.05.2024 о 17 год. 59 хв. ОСОБА_1 в смт. Десна, по вул. Ювілейній, 2, керував транспортним засобом «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Drager Aikotest 6820, показник 1,55 %0.
Не погодившись з рішенням суду, захисник Слєпченко С.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не в повній мірі з`ясовані обставини справи, зокрема звертає увагу на безпідставність зупинки ОСОБА_1 , оскільки з відеозапису не вбачається щоб останній допустив будь-які порушення ДПР. Після зупинки йому не було роз`яснено норми законодавства щодо проходження огляду на стан сп`яніння. Не було роз`яснено ознак сп`яніння, які стали б підставою для пропозиції пройти огляд, не зазначені такі і в направленні. З отриманої на адвокатський запит інформації вбачається, що прилад, яким проводили огляд, не пройшов вчасно повірку, яка має здійснюватися раз на 6 місяців, тому його показники не відповідають дійсності. Направлення до лікувального закладу не надавали, до лікарні не доставляли. Його позбавили можливості висловити свою думку щодо результатів огляду. Зазначає, що підпис у акті огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 поставив під тиском працівника поліції, який стверджував, що автомобіль забере евакуатор.  
Також просить врахувати, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і позбавлення його права керування транспортними засобами позбавить можливості виконувати важливу місію у зв`язку з проходженням військової служби, тому просить врахувати, що від його дій не завдано шкоди громадським або державним інтересам та просить не позбавляти права керування.
Крім того, зазначає, що у відповідності до п. 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів встановлення стану алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів, показання яких мають показник більше 0,2 проміле алкоголю у крові. Тоді як алкотестер фіксує вміст етанолу у видихаємих парах у повітря. Посилаючись на норми міжнародного права, зазначає, що мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння повинна містити 0,25 мг на літр повітря, що видихається, тобто 0,25%. Тому вважає, що у разі коли міжнародним договором встановлені інші правила ніж ті, які передбачені національним законодавством, то застосовують міжнародні норми.
Вважає, що огляд проведено з порушеннями норм як національного так і міжнародного права, тому його показник не може бути належним та допустимим доказом. А всі сумніви мають тлумачитися на користь особи, що притягається до відповідальності.
Крім того, зазначає про невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, де не доведено його обізнаність про обмеження у праві керування.

В судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, заяв про відкладення не подавали, їх неявка не перешкоджає розгляду справи, тому можливо провести апеляційни розгляд у їх відсутність. 

Відповідно ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння      або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я. 
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 671738 від 19.05.2024 ОСОБА_1 19.05.2024 о 17 год. 59 хв. в смт. Десна, по вул. Ювілейній, 2, керував транспортним засобом «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Drager Aikotest 6820, показник 1,55 %0.
Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені в ньому обставини об`єктивно підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст. 251 КУпАП.
З переглянутого відеозапису вбачається як поліцейський автомобіль слідує за автомобілем ВАЗ та після подачі звукового сигналу про зупинку,  транспортний засіб зупиняється, за кермом перебував ОСОБА_1 , якому повідомлено про причину його зупинки: керування транспортним засобом не будучи пристебнутим ременем безпеки. Після перевірки документів, поліцейським повідомлено про ознаки сп`яніння виявлені у водія, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки або ж у лікарні. Водій беззаперечно погодився, визнаючи, що вживав напередодні алкогольні напої, намагаючись вирішити питання з поліцейськими без складення протоколу, на що був повідомлений про відповідальність та про те, що ведеться відеозйомка. Після проходження огляду, показник був 1,55 %0, з чим ОСОБА_1 погодився, при цьому поліцейським повідомлено, що у разі незгоди, можна проїхати до лікарні, на що водій відмовився, погоджуючись із показником.      Після цього працівником поліції було складено протокол та процесуальні документи, з якими водій погоджувався та жодних зауважень не мав.
Відповідно до роздруківки з приладу Драгер та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підписаних ОСОБА_1 , результат – 1,55 проміле (а.с. 14, 18). 
Крім того, згідно розписки, наявної у матеріалах справи, ОСОБА_1 зобов`язався не керувати транспортним засобом (а.с. 17).  
Підстав вважати вказані докази неналежними та такими, що складені з порушенням та під примусом, як на те вказує апелянт, апеляційний суд не вбачає. Оскільки з переглянутого відеозапису з нагрудних камер поліцейських, який є безперервним, не вбачається жодних протизаконних дій з боку працівників поліції, тому такі доводи апелянтом надумані. 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено пристроєм, що не пройшов періодичне обслуговування, без дотримання експлуатаційної документації виробника технічного пристрою про періодичність повірки, наслідком чого є недійсність отриманих таким чином результатів огляду, то такі є безпідставними виходячи з наступного. 
Огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння відбувався за допомогою газоаналізатора “Drager Alkotest 6820”.
Відповідно до відомостей державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, до переліку дозволених для застосування на території України медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alcotest» виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA (Німеччина), свідоцтво про державну реєстрацію 14455/2014 належить, крім інших, газоаналізатор Drager Alcotest 6820.
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1747 від 13 жовтня 2016 року і становить 1 рік.
У Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, дозволених для застосування на території України міститься інформація щодо особи, відповідальної за введення медичних виробів в обіг, а саме ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл», який є офіційним представником виробника, на медичні вироби «Газоаналізатори Drager Alсotest», зокрема газоаналізатор «Drager «Alcotest 6820». На офіційному сайті ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл», який надає послуги сервісного центру для гарантійного та післягарантійного обслуговування приладів алко- та наркодіагностики Drager зазначено, що для використання приладів у професійній діяльності у підрозділах Департаменту патрульної служби та Управління національної поліції, Міністерства охорони здоров`я та службах охорони праці та безпеки підприємств необхідне своєчасне проведення операцій «Сервісне технічне обслуговування», «Градуювання» та «Повірка» принаймні 1 раз на 12 місяців.
Таким чином, рекомендації щодо перевірки калібрування кожні 6 місяців, зазначені в інструкції до приладу, не спростовують законодавчо встановлених нормативних актів, якими передбачено строк повірки та калібрування 1 рік. 
Останнє калібрування даного приладу «Drager «Alcotest 6820» було проведено 08.06.2023, тобто станом на дату проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння - 19.05.2024, інтервал калібрування даного приладу не закінчився.
Також є безпідставними твердження захисника про те, що мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр видихаємого повітря, що становить згідно таблиці перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і видихаємому повітрі 0,5 проміле.
Так, у ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.
У даному випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів Конвенції, настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25‰ у повітрі, що видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 ‰, а тому порушень норм національного та міжнародного законодавства при розгляді справи в місцевому суді апеляційний суд не вбачає.
Твердження захисника про безпідставність зупинки не заслуговує на увагу, оскільки після зупинки транспортного засобу, водієві було повідомлено про причину – керування транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем безпеки, що повністю узгоджується із п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».
Інші твердження сторони захисту висновків місцевого суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.
Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими. Таку позицію слід розцінювати, як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.
А доводи апеляційної скарги про недоведеність вини за ч. 3 ст. 126 КУпАП недоречні та не заслуговують на увагу з тих підстав, що провадження в цій частині судом закрито на підставі ст. 247 КПпАП за відсутністю події і складу правопорушення.
Стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування. 
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,                                                    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Слєпченка С.А. – залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 04 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за  ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	Г. А. Салай