Справа № 991/7631/24
Провадження 1-кс/991/7663/24

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2024 року                                                                 м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , детектива ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 та його представника – адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №22023000000000094 від 28.01.2023,
ВСТАНОВИВ:
До Вищого антикорупційного суду надійшло вказане клопотання, в якому прокурор ОСОБА_6 просив накласти арешт на майно, вилучене 13.08.2024 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон IPhone 13 Pro (серійний номер: НОМЕР_1 ), ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 .
У судовому засіданні 19.08.2024 приймали участь: прокурор ОСОБА_6 , власник майна ОСОБА_4 та його представник – адвокат ОСОБА_5 .
Прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити та накласти арешт на вилучений 13.08.2024 в ході обшуку мобільний телефон. 
Власник майна ОСОБА_4 та його представник – адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання.
Судом, після заслуховування доводів учасників, після виходу в нарадчу кімнату та повернення з неї, було вирішено повернутися до дослідження доказів, з огляду на необхідність дослідити докази, які стверджують наявність у вилученому мобільному телефоні відомостей, що становлять інтерес для досудового розслідування. У зв`язку з наведеним судовий розгляд було відкладено на 26.08.2024.
Слід зауважити, що вихід з нарадчої кімнати та поновлення судового розгляду не суперечить загальним засадам кримінального провадження, оскільки оцінка доказів здійснюється саме в нарадчій кімнаті, а за наявності об`єктивних суперечностей, які впливають на вирішення справи судом, усунути їх можливо лише в результаті відновлення судового розгляду. Наведене в тому числі сприяє реалізації загальних засад і прийняття рішення поза розумним сумнівом. Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, висвітленій в постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 28.01.2021 у справі № 182/523/16-к.
26.08.2024 від слідчого ОСОБА_7 до суду надійшов лист, в якому зазначено, що постановою Офісу Генерального прокурора від 22.08.2024 підслідність у кримінальному провадженні №22023000000000094 від 28.01.2023 визначено за Національним антикорупційним бюро України. Враховуючи викладене, просив відкласти розгляд клопотання про накладення арешту на майно, призначений на 26.08.2024, на іншу дату.
Клопотання слідчого було задоволене, розгляд відкладено на 24.09.2024.
У судовому засіданні 24.09.2024 детектив ОСОБА_3 стосовно поданого стороною обвинувачення клопотання про арешт майна зазначив таке. 
Кримінальне провадження №22023000000000094 передане в серпні 2024 року за підслідністю до Національного антикорупційного бюро України із Головного слідчого відділення СБ України, тобто вже після повідомлення про підозру у вчиненні злочинів в рамках цього кримінального провадження ОСОБА_4 та іншим особам. З приводу вказаного мобільного телефону зазначив, що у сторони обвинувачення немає заперечень проти його повернення власнику, тому що вже пройшов певний час, телефон був оглянутий та він не містить інформації, яка стосується обставин, що розслідуються в рамках даного кримінального провадження. Додав, що у детективів немає заперечень щодо повернення телефону власнику.
Власник майна ОСОБА_4 та його представник – адвокат ОСОБА_5 підтримали позицію детектива.
Заслухавши пояснення учасників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Як слідує з наявних матеріалів, прокурор третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, яке було вилучене 13.08.2024 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон IPhone 13 Pro (серійний номер: НОМЕР_1 ), ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 .
Клопотання про арешт майна подане в рамках кримінального провадження №22023000000000094, досудове розслідування, в якому наразі здійснюється детективами Національного антикорупційного бюро України.
Під час судового розгляду, детектив ОСОБА_3 не заперечував проти повернення вилученого в ході обшуку мобільного телефону власнику – ОСОБА_4 , оскільки такий телефон був оглянутий детективами та за результатом огляду встановлено, що він не містить інформації, яка стосується даного кримінального провадження.
Таким чином детектив подане стороною обвинувачення клопотання про арешт майна не підтримав, не заперечував проти повернення вилученого в ході обшуку майна - власнику.
Сторона захисту підтримала позицію детектива.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України)
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. (ч. 3 ст. 132 КПК України).
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ст. 22 КПК України).
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ст. 26 КПК України).
З огляду на викладені обставини, враховуючи те, що детектив в судовому засіданні клопотання про арешт майна не підтримав та не заперечував проти повернення вилученого ході обшуку майна – його власнику, слідчий суддя, дійшов висновку, що слід відмовити у задоволення клопотання прокурора.
Керуючись статтями 7, 9, 131, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. 

Слідчий суддя                                                                                           ОСОБА_1