ОКРЕМА ДУМКА
суддів Великої Палати Верховного Суду Шевцової Н. В., Воробйової І. А., Желєзного І. В., Короля В. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Погрібного С. О., Ступак О. В., Ткача І. В. 
щодо постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 вересня 2024 року у справі № 990/131/24 (провадження № 11-87заі24) за позовом  ОСОБА_1 до Дорадчої групи експертів про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою Дорадчої групи експертів на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 квітня 2024 року
Короткий виклад історії справи
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Дорадчої групи експертів (далі - Дорадча група), у якому просив визнати протиправною відмову відповідача у наданні публічної інформації на його запит від 09 квітня 2024 року та зобов`язати відповідача повторно розглянути вказаний запит з урахуванням висновків суду і надати запитану публічну інформацію в електронному вигляді.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що в березні 2024 року відбувся етап конкурсного відбору на посади суддів Конституційного Суду України (далі - КСУ). Щодо деяких кандидатів Дорадчою групою були ухвалені рішення про визнання їх такими, що не відповідають критерію високих моральних якостей. 9 квітня 2024 року він надіслав відповідачу запит, у якому просив надати йому як публічну інформацію копії рішень Дорадчої групи щодо таких кандидатів, на що отримав відмову, яку вважає протиправною. 
Приписи частини сьомої статті 108 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» (далі - Закон № 2136-VIII), згідно з якими повний текст рішення Дорадчої групи щодо кандидата, який не відповідає критерію високих моральних якостей, оприлюднюється лише на письмову вимогу такого кандидата, на думку позивача, суперечать статті 34 Конституції України. 
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою
від 18 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 передав за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.
Судове рішення мотивоване тим, що приписами частини четвертої статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) законодавець установив вичерпний перелік суб`єктів владних повноважень, які можуть виступати відповідачами у справах, що підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції, перелік яких не підлягає розширеному тлумаченню.
У рішенні суду першої інстанції йдеться про те, що за змістом позовної заяви ОСОБА_1 предметом позову є оскарження протиправних, на думку позивача, дій Дорадчої групи щодо відмови у наданні публічної інформації. Проте такі вимоги не належать до оскарження рішень, дій чи бездіяльності Дорадчої групи щодо оцінювання кандидатів на посаду судді КСУ, як це передбачено частиною четвертою статті 22 КАС України, а тому справа не підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції.
Також в оскаржуваній ухвалі мовиться, що частиною першою статті 20 КАС України визначено перелік адміністративних справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
Решта адміністративних справ, як зазначив суд першої інстанції, відповідно до вимог частини другої статті 20 КАС України підсудні окружним адміністративним судам. 
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, пославшись на норми частин першої - третьої статті 20, частини першої статті 25, частин першої та другої статті 26 КАС України, Указу Президента України від 16 листопада 2004 року № 1417/2004 «Про утворення місцевих та апеляційних адміністративних судів, затвердження їх мережі», статей 1, 2 Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, врахувавши суб`єктний склад учасників справи, вказаний у позовній заяві ОСОБА_1 , а також беручи до уваги заявлений позивачем предмет спору і місцезнаходження (проживання, перебування) сторін, дійшов висновку, що така справа може бути підсудна Полтавському окружному адміністративному суду або Київському окружному адміністративному суду як суду першої інстанції за вибором позивача. 
Водночас у позовній заяві ОСОБА_1 зазначено, що у разі підсудності цього позову окружному суду він просить передати його саме до Полтавського окружного адміністративного суду, тобто до суду за місцем його проживання.
Зважаючи на зазначені обставини, суд першої інстанції постановив ухвалу про передачу справи до Полтавського окружного адміністративного суду.
Дорадча група не погодилася із цим рішенням і подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги Дорадча група зазначила, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не врахував, що характер позовних вимог свідчить про оскарження ОСОБА_1 бездіяльності Дорадчої групи щодо оприлюднення рішень за результатами оцінювання кандидатів на посаду судді КСУ. При цьому таке оприлюднення є одним з етапів оцінювання кандидатів на посаду судді КСУ і не може розглядатись поза межами визначених законом повноважень Дорадчої групи.
Також Верховним Судом не надано належної правової оцінки повноваженням Дорадчої групи як органу оцінювання, її ролі у процедурі призначення відповідними суб`єктами призначення суддів КСУ. Віднесення спорів за участю Дорадчої групи до інстанційної підсудності Верховного Суду не пов`язується із суб`єктним складом учасників справи, а обумовлене саме предметом оскарження, який охоплює не лише її рішення, але і дії чи бездіяльність Дорадчої групи щодо оцінювання кандидатів на посаду судді КСУ.
В апеляційній скарзі йшлося і про те, що судом першої інстанції не враховано положень частини дев`ятої статті 108 Закону № 2136-VIII. У розумінні цієї норми визначальним є наявність спору з Дорадчою групою, який пов`язаний з оцінюванням кандидатів на посаду судді КСУ, у тому числі щодо оприлюднення прийнятих нею у процесі оцінювання рішень. Оприлюднення рішень Дорадчої групи та її повноваження у процедурі оцінювання унормовано частиною сьомою статті 108 Закону № 2136-VIII, що вказує на зв`язок предмета спору у цій справі із оцінюванням кандидатів, що завершується оприлюдненням лише резолютивної частини рішень щодо кандидатів, які отримали оцінку «не відповідає», або ж рішень з мотивуванням за їх письмовою вимогою.
На думку Дорадчої групи, звернення ОСОБА_1 з позовом у цій справі фактично свідчить про незгоду позивача з положеннями закону, відповідно до яких оприлюднення повного тексту рішень Дорадчої групи щодо кандидатів на посаду судді КСУ, які отримали оцінку «не відповідає» за критеріями високих моральних якостей або визнаного рівня компетентності у сфері права, можливе лише на письмову вимогу таких кандидатів. Фактично позовні вимоги ОСОБА_1 спрямовані на оскарження бездіяльності Дорадчої групи щодо оприлюднення запитуваних рішень та зобов`язання їх оприлюднити.
Посилалася Дорадча група також на те, що оприлюднення її рішень входить до завершального етапу конкурсної процедури відбору кандидатур на посаду судді КСУ та є невід`ємною частиною цього етапу.
Крім того, на думку Дорадчої групи, у суду першої інстанції були наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі. 
Підсумовуючи, Дорадча група зазначала, що оскільки справа підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції, оскаржувана ухвала має бути скасована, а справа - передана Касаційному адміністративному суду у складі Верховного Суду для продовження розгляду.
Короткий зміст постанови Великої Палати Верховного Суду 
5 вересня 2024 року постановою Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу Дорадчої групи експертів задоволено. Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 квітня 2024 року скасовано. Справу направлено до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для продовження розгляду.
Велика Палати Верховного Суду виснувала, що оскарження дій чи бездіяльності Дорадчої групи щодо надання / ненадання копій повного тексту рішення з мотивуванням щодо кандидатів, які отримали оцінку «не відповідає» за критеріями високих моральних якостей або визнаного рівня компетентності у сфері права, перебуває у площині оцінювання Дорадчою групою таких кандидатів у процесі конкурсного відбору, а тому відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України та частини дев`ятої статті 108 Закону № 2136-VIII ця справа підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції.
Підстави і мотиви для висловлення окремої думки
Відповідно до частини третьої статті 34 КАС України суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. 
На наше переконання, висновок Великої Палати Верховного Суду про те, що відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України та частини дев`ятої статті 108 Закону № 2136-VIII ця справа підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції, є помилковим з таких міркувань.
Направляючи справу на продовження розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, Велика Палати Верховного Суду погодилася з доводами апеляційної скарги про те, що віднесення спорів за участю Дорадчої групи до інстанційної підсудності Верховного Суду не пов`язується із суб`єктним складом учасників справи, а обумовлене саме предметом оскарження, який охоплює не лише її рішення, але і дії чи бездіяльність Дорадчої групи щодо оцінювання кандидатів на посаду судді КСУ.
Велика Палати Верховного Судутакож зауважила, що хоча ОСОБА_1 і посилається у позовній заяві на положення Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації», характер заявлених ним позовних вимог свідчить про оскарження протиправної, на його думку, відмови Дорадчої групи оприлюднити її рішення щодо певних кандидатів на посаду судді КСУ на етапі завершення конкурсного відбору.  
Не погоджуємось з висновком Великої Палати Верховного Суду, з огляду на таке.
За статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).
На підставі положень пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Згідно з приписами частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні, зокрема, справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів КСУ у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді КСУ, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді КСУ.
Частиною дев`ятою статті 108 Закону № 2136-VIII визначено, що усі справи, пов`язані з оскарженням рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів КСУ у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді, а також оцінюванням кандидатів на посаду судді КСУ Дорадчою групою, підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції та Великій Палаті Верховного Суду як суду апеляційної інстанції в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до частини першої статті 102 Закону № 2136-VIII Дорадча група утворюється з метою сприяння суб`єктам призначення суддів КСУ в оцінюванні моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді КСУ.
Дорадча група здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, цього Закону та Положення про Дорадчу групу експертів, яке розробляє та затверджує Дорадча група (частина друга статті 102 Закону № 2136-VIII).
Отож Дорадча група утворюється саме з метою сприяння суб`єктам призначення суддів КСУ в оцінюванні моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді КСУ. Остаточне рішення щодо призначення кандидата на посаду судді КСУ ухвалюють відповідні суб`єкти призначення, визначені Конституцією України та Законом України «Про Конституційний Суд України», а саме Президент України, Верховна Рада України та з`їзд суддів України.
Отже, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду є судом першої інстанції для розгляду справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів КСУ [Президента України, Верховної Ради України, з`їзду суддів України] у процесі конкурсного відбору кандидатів на цю посаду, а також Дорадчої групи щодо оцінювання у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді КСУ. 
Протоколом № 1 засідання Дорадчої групи експертів від 12 листопада 2023 року затверджено Положення про Дорадчу групу експертів (далі - Положення).
За змістом статті 1 Положення «оцінювання» означає оцінювання моральних якостей та рівня компетентності у сфері права кандидатів, про яке йдеться у частині першій статті 102 Закону № 2136-VIII.
Згідно із частиною двадцять п`ятою статті 102 Закону № 2136-VIII до повноважень Дорадчої групи належить:
1) розроблення та ухвалення Положення про Дорадчу групу експертів;
2) розроблення та ухвалення методології оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді КСУ. Дорадча група розробляє методологію оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права з урахуванням кращих міжнародних стандартів і практик (у тому числі щодо відбору суддів Європейського суду з прав людини, суддів Суду справедливості Європейського Союзу тощо);
3) розгляд, перевірка та аналіз документів кандидата на посаду судді КСУ, надісланих до Дорадчої групи, включно з конфіденційною інформацією і персональними даними, отримання іншої інформації, необхідної для здійснення повноважень Дорадчою групою, від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, громадян України, інших осіб;
4) звернення до кандидатів на посаду судді КСУ, а також будь-якої юридичної, фізичної особи, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, їх посадових осіб, будь-яких інших осіб, які є власниками або розпорядниками інформації, із запитом про надання пояснень, документів чи інформації з метою оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду;
5) проведення співбесіди із кандидатами на посаду судді КСУ відповідно до Положення;
6) оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді КСУ;
7) ухвалення вмотивованого рішення про оцінку відповідності моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді КСУ стосовно кожного кандидата, складання списку оцінених кандидатів та подання їх суб`єктам призначення;
8) здійснення інших повноважень, визначених цим Законом.
Процедура конкурсного відбору визначена у статтях 105-108 Закону № 2136-VIII та поділяється на такі етапи: початок конкурсного відбору, допуск до конкурсного відбору, призначення та проведення спеціальної перевірки та завершення конкурсного відбору.
Частиною сьомою статті 108 Закону № 2136-VIII, яка регламентує етап завершення конкурсного відбору, передбачено, що стосовно кандидатів, які отримали оцінку «відповідає» за критеріями високих моральних якостей та визнаного рівня компетентності у сфері права, Дорадча група формує загальний список усіх оцінених кандидатів.
Після формування такого списку Дорадча група проводить рейтингове голосування стосовно всіх оцінених кандидатів та формує їх рейтинговий список.
Кандидати у рейтинговому списку розміщуються залежно від кількості голосів, отриманих від Дорадчої групи, від найвищого (6 голосів «за») до найменшого результату (0 голосів «за»).
Результати рейтингового голосування кожного члена Дорадчої групи є відкритими, фіксуються поіменно та публікуються на офіційному вебсайті КСУ.
Дорадча група оприлюднює списки оцінених кандидатів та вмотивовані рішення стосовно кожного кандидата на посаду судді КСУ на офіційному веб-сайті КСУ та передає їх до конкурсної комісії, Комітету, Ради суддів України відповідно не пізніше трьох днів з дня їх складення.
Стосовно кандидатів, які отримали оцінку «не відповідає» за критеріями високих моральних якостей або визнаного рівня компетентності у сфері права, Дорадча група оприлюднює лише резолютивну частину рішення, без наведення мотивів, які стали підставою для його ухвалення. Повний текст рішення із мотивуванням оприлюднюється Дорадчою групою на письмову вимогу кандидата, який отримав оцінку «не відповідає».
За змістом позовної заяви, ОСОБА_1 09.04.2024 надіслав відповідачу запит і просив надати як публічну інформацію копії рішень Дорадчої групи щодо визнання 23.03.2024 кандидатів такими, що «не відповідають» критеріям моральних якостей. У запиті позивач обґрунтував природу інформації (суспільний інтерес), мету запитувача або для чого потрібна інформація та роль запитувача.
Відповідач листом від 15.04.2024 відмовив у наданні інформації, посилаючись на те, що: 1) Закон України «Про Конституційний Суд України» обмежує можливість оприлюднювати повний текст ухвалених Дорадчою групою рішень із мотивуванням щодо кандидатів, які отримали оцінку «не відповідає» за критеріями високих моральних якостей або визнаного рівня компетентності у сфері права, за відсутності письмової вимоги кандидата щодо такого оприлюднення; 2) рішення Дорадчої групи мають проміжний характер у процедурі відбору кандидатів на посаду судді КСУ, що також унеможливлює її віднесення до розпорядників публічної інформації з огляду на критерії, визначені пунктом першим частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Варто зауважити, що ОСОБА_1 у запиті до Дорадчої групи та в позовній заяві посилається саме на положення Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації», він не є учасником конкурсного відбору, а тому доводи Дорадчої групи про те, що фактично позовні вимоги ОСОБА_1 спрямовані на оскарження бездіяльності Дорадчої групи щодо оприлюднення запитуваних рішень та зобов`язання їх оприлюднити, що є складовою завершального етапу конкурсної процедури відбору кандидатур на посаду судді КСУ [оприлюднення] та є невід`ємною частиною цього етапу, є безпідставними та не відповідають установленим обставинам справи. 
Отже, вважаємо, що позивач оскаржує відмову відповідача у наданні йому запитуваної інформації в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Вважаємо правильним висновок суду першої інстанції про те, що такі вимоги не є тотожними і не належать до оскарження рішень, дій чи бездіяльності Дорадчої групи щодо оцінювання кандидатів на посаду судді КСУ, як це передбачено частиною четвертою статті 22 КАС України.
Також слід зауважити, що вимоги позивача визнати протиправною відмову відповідача у наданні публічної інформації не належать до оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів КСУ [Президента України, Верховної Ради України, з`їзду суддів України] у процесі конкурсного відбору кандидатів на цю посаду відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України.
Отже, оскарження дій чи бездіяльності Дорадчої групи щодо надання/ненадання  відповіді на запит про отримання публічної інформації, зокрема, копій повного тексту рішення з мотивуванням щодо кандидатів, які отримали оцінку «не відповідає» за критеріями високих моральних якостей або визнаного рівня компетентності у сфері права, не перебуває у площині оцінювання Дорадчою групою таких кандидатів у процесі конкурсного відбору, а тому відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України та частини дев`ятої статті 108 Закону № 2136-VIII ця справа не підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції. 
На наше переконання, звертаючись із цим позовом до Верховного Суду як суду першої інстанції, позивач порушив визначені КАС України правила інстанційної юрисдикції.
Відповідно до частини другої статті 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.
Частиною першою статті 22 КАС України передбачено, що місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди) вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції, крім випадків, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.
Згідно із частиною першою статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи -позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначена адреса позивача: АДРЕСА_1 , а також адреса відповідача: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 14.
Відповідно до Указу Президента України від 16 листопада 2004 року № 1417/2004 «Про утворення місцевих та апеляційних адміністративних судів, затвердження їх мережі» на територію Полтавської області поширюються повноваження Полтавського окружного адміністративного суду, а на територію міста Києва -Окружного адміністративного суду міста Києва.
Згідно зі статтями 1, 2 Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва та утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві. Територіальна юрисдикція Київського міського окружного адміністративного суду поширюється на місто Київ.
Водночас частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Ураховуючи викладене, вважаємо правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для передачі позовної заяви ОСОБА_1 за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду відповідно до пункту 2 частини першої статті 29 КАС України.
На нашу думку, Велика Палата Верховного Суду більшістю голосів дійшла помилкового висновку про визначення підсудності цієї справи Верховному Суду. 
З огляду на викладене, вважаємо, що Велика Палата Верховного Суду мала б відмовити в задоволенні апеляційної скарги Дорадчої групи, а ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 квітня 2024 року  залишити без змін. 
Судді:                                                                                               Н. В. Шевцова 
І. А. Воробйова
І. В. Желєзний 
В. В. Король 
С. Ю. Мартєв 
К. М. Пільков 
С. О. Погрібний
О. В. Ступак  
І. В. Ткач