УХВАЛА

18 вересня 2024 року  
м. Київ
справа №580/513/24
адміністративне провадження №К/990/33780/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2024 року у справі №580/513/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної міграційної служби України, Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України від 13 грудня 2023 року №363-кт «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 , на посаді рівнозначної категорії і кваліфікації посаді заступника начальника Управління - начальника відділу УДМС у Черкаській області в Центрально-південному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби, з 15 грудня 2023 року;
- стягнути з Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи, з 15 грудня 2023 року;
- стягнути з Державної міграційної служби України на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 30000 грн;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 , на посаді рівнозначної категорії І кваліфікації посаді заступника начальника Управління начальника відділу УДМС у Черкаській області в Центрально-південному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби та стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Державної міграційної служби України від 13 грудня 2023 року №363-кт «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді рівнозначної категорії і кваліфікації посаді заступника начальника Управління начальника відділу УДМС у Черкаській області в Центрально-південному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби з 15 грудня 2023 року.
Стягнуто з Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 59 790 грн 72 коп., з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
У задоволенні решти позову відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 09 липня 2024 року апеляційні скарги Державної міграційної служби України та Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби - задоволено частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року - змінено у резолютивній частині та викладено у такій редакції:
Абзац третій:
«Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління - начальника відділу у справах іноземців та осіб без громадянства Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, з 14 грудня 2023 року».
В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2024 року у справі №580/513/24 - повернуто особі, яка її подала.
27 серпня 2024 року позивач засобами поштового зв`язку повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2024 року у справі №580/513/24. Скаржник просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції в частині, якою змінено абзац третій резолютивної частини рішення суду першої інстанції та залишити в силі в цій частині рішення суду першої інстанції.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.
Відповідно до частин першої, другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Згідно з приписами частини третьої статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Разом із касаційною скаргою скаржник заявляє клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження в обґрунтування якого вказує, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції він отримав 02 серпня 2024 року, а отже ця касаційна скарга подається в межах 30-денного строку з моменту отримання оскаржуваного судового рішення.
Розглянувши подане клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та додані до нього докази, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин його пропуску та наявність підстав для його поновлення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У касаційній скарзі скаржник підставою касаційного оскарження визначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, крім випадків, якщо: 
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, справа розглянута Черкаським окружним адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження.
Оскаржуючи судове рішення у цій справі, яка розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі посилається на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Зокрема, скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки стосується правових явищ, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. Скаржник звертає увагу, що в іншій справі з подібними правовідносинами рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року у справі №580/9905/23 позивача поновлено в Центрально-південному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби (новоствореному державному органі) на рівнозначній посаді начальника Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області. Рішення суду в цій частині постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2024 року залишено без змін. Також скаржник вказує, що ця справа становить значний суспільний інтерес, оскільки одночасно було незаконно звільнено весь керівний склад Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області і цей факт до цього часу є темою громадського обговорення як в місті Черкаси, так і в Черкаській області зокрема. Окрім цього, скаржник зазначає, що справа має виняткове значення для нього, оскільки ґрунтується на необхідності забезпечення єдності судової практики, тобто реалізації принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, визначених статтею 328 КАС України, Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо обґрунтованими та потребують перевірки.
Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а також підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328 - 330, 334, 335, 338 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2024 року у справі №580/513/24.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2024 року у справі №580/513/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
Витребувати справу №580/513/24 із Черкаського окружного адміністративного суду.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                      О.В. Кашпур

Судді:                                                                                          В.М. Соколов

                                                                                          С.А. Уханенко