КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                  
Справа № 756/12909/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/10969/2024
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
11 вересня 2024 року                                                                                               м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                 
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Кулікової С.В., Музичко С.Г.,                                                                  
                                         при секретарі      Даньшиній І.Ю.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 березня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Белоконної І.В.,-
 
      встановив:
 
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.
Позивач просив розірвати шлюб, укладений між  ОСОБА_1  та  ОСОБА_2 , зареєстрований 07 жовтня 2016 року Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1560.
Позивач зазначав, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сімейного бюджету не ведуть. Спільних дітей від шлюбу немає.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 15 березня                2024 року позов задоволено.
Розірвано шлюб між  ОСОБА_1  та  ОСОБА_2 , зареєстрований 07 жовтня 2016 року Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1560.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким надати подружжю час на примирення строком шість місяців.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначила, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача і відповідача. Наполягає на розірванні шлюбу.
Від представника ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без участі сторони відповідача. Апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що  збереження шлюбу між сторонами неможливе та суперечить інтересам подружжя.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.
Встановлено, що 07 жовтня 2016 рокуміж  ОСОБА_1  та  ОСОБА_2  Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб, актовий запис № 1560.
Від спільного шлюбу подружжя дітей не має.
Обгрунтовуючи позов, позивач вказував, що у позивача та відповідача відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння. Подружжя спільного господарства не веде.
Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
За ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, правильно дійшов висновку про розірвання шлюбу.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 підтвердила бажання позивача розірвати шлюб. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції передчасно задовольнив позовні вимоги не призначив подружжю строк для примирення, колегія суддів оцінює критично, оскільки у відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначив, що судом першої інстанції надано строк для примирення з 05 грудня 2023 року по 22 лютого 2024 року. ОСОБА_1 проживає в США, а ОСОБА_2 проживає у Франції. Жодного бажання щодо налагодження відносин немає.
Одночасно згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено ч. 7 ст. 240 ЦПК України.
Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.
Колегія суддів бере до уваги, що з дати звернення до суду з позовом і до розгляду справи в суді апеляційної інстанції пройшов значний проміжок часу, проте жодна з сторін не вживала будь-яких заходів до примирення.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 15 березня 2024 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-     
 
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 березня                   2024  року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст складено 23 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач                                                                                           Є.В. Болотов 

 
Судді:                                                                                                             С.В. Кулікова

 
                                                                                                                           С.Г. Музичко