ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 646/2422/24
Номер провадження 22-ц/818/1652/24
       
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2024 року                                                м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 березня 2024 року в складі судді Білінської О.В. у справі № 646/2422/24 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення на її користь з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, - 

В С Т А Н О В И В :

04 березня 2024 року адвокат Зеленський Максим Сергійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з заявою, в якій просив видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП  НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП  НОМЕР_2 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи із дня пред`явлення заяви до суду. 
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 березня 2024 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою  ОСОБА_1 про стягнення на її користь з ОСОБА_2  аліментів на утримання дитини.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що з долученої до заяви про видачу судового наказу копії ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1039986 від 10 березня 2021 року вбачається, що зазначений ордер виданий на надання адвокатом Зеленським М.В. правничої допомоги ОСОБА_1 у Московському районному суді м. Харкова, Харківському апеляційному суді, Верховному Суді, Харківському районному управлінні поліції № 2 ГУНП НП в Харківській області. Натомість Зеленський М.С. до заяви про видачу судового наказу не надав доказів на підтвердження його повноважень у Червонозаводському районному суді м. Харкова, як представника ОСОБА_1 у справі про видачу судового наказу. Зважаючи на те, що заяву підписано та подано до суду представником, який не уповноважений на вчинення таких дій, суд вбачає підстави для відмови у видачі судового наказу. 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Зеленський М.С. , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 березня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що 04 березня 2024 року адвокатом Зеленським М.С. через систему «Електронний Суд» до Червонозаводського районного суду м. Харкова в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про видачу судового наказу про стягнення на її користь з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини (разом з додатками, у тому числі документами, що підтверджують повноваження представника, що передбачені ст.62 ЦПК України та ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Так, на підтвердження його повноважень щодо представництва інтересів ОСОБА_1 у суді до вказаної вище заяви від 04 березня 2024 року додано Ордер про надання правничої (правової) допомоги від 03 березня 2024 року в електронній формі (в усіх судах) та Договір від 26 червня 2020 року за № 4/2020 про надання правової (правничої) допомоги ОСОБА_1 . Крім того, зауважує, що ним, адвокатом Зеленським М.С., до відповідної заяви в інтересах ОСОБА_1 , окрім згаданої судом першої інстанції копії ордеру в паперовому вигляді від 10 березня 2021 року, також додано ордер у електронній формі від 03 березня 2024 року. Копія ордеру в паперовому вигляді подана разом із іншими доказами в справі з огляду на те, що раніше ОСОБА_1 намагалася отримати від колишнього чоловіка ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в досудовому порядку. Також між колишнім подружжям мав (та має) місце спір щодо поділу спільного майна, а діяння ОСОБА_2 були предметом досудового розслідування в кримінальному провадженні (копії відповідних документів і було додано разом з ордером (у паперовій формі) до заяви від 04 березня 2024 у якості доказів). Апелянт звертає увагу колегії суддів на те, що підстави представництва адвокатом інтересів клієнта підтверджуються, зокрема, ордером (у паперовій чи електронній формі) чи договором про надання правничої (раніше - правової) допомоги. Тому вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на долучені до заяви про видачу судового наказу документи на підтвердження повноважень представника. 
ОСОБА_2 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 березня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відмовляючи ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд першої інстанції виходив з того, що заяву від імені заявника ОСОБА_1 подано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника. 
Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Відповідно до частини 4 статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: довіреністю, ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»,  дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу". 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закону) під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.
Згідно із частиною 1 статті 26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина 2 статті 26 Закону).
Рада адвокатів України рішенням від 17 грудня 2012 року № 36 затвердила Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів.
Рішенням Ради адвокатів України № 41 від 12 квітня 2019 року затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції і водночас надано дозвіл адвокатам України в строк до 01 січня 2022 року використовувати Типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону відповідно до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року.
При цьому, підпунктом 12.4 пункту 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 41 від 12 квітня 2019 року (із змінами, внесеними згідно з рішенням Ради адвокатів України № 29 від 14 лютого 2020 року, із змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України № 118 від 17 листопада 2020 року, із змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України № 107 від 11 вересня 2021 року, із змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України № 45 від 29 квітня 2022 року, із змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України № 32 від 19 травня 2023 року), встановлено, що ордер повинен містити наступні реквізити: назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо)
Попередня редакція Положення про ордер про надання правової допомоги (Положення № 36) аналогічно регулювала дане питання (підпункт 15.4. пункту 15 Положення).
Типова форма ордера, наведена у додатку №1 до Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 41 від 12 квітня 2019 року (із змінами, внесеними згідно з рішенням Ради адвокатів України № 29 від 14 лютого 2020 року, із змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України № 118 від 17 листопада 2020 року, із змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України № 107 від 11 вересня 2021 року, із змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України № 45 від 29 квітня 2022 року, із змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України № 32 від 19 травня 2023 року), як типова форма ордера на надання правової допомоги, наведена у додатку № 1 до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, містять реквізит "назва органу, у якому надається правова допомога".
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що національний законодавець чітко вказав на обов`язок адвоката вказувати в ордері судові органи, в яких він надає правову допомогу, зокрема в графі «Назва органу, у якому надається правова допомога».
Отже, у разі надання адвокатом правової допомоги в суді ордер має містити назву суду, в якому адвокат надає правову допомогу.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження повноважень представника заявника адвокат Зеленський М.С. до матеріалів заяви про видачу судового наказу додав ордер про надання правничої (правової) допомоги від 03 березня 2024 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги № 4/2020 від 26 червня 2020 року, який сформований в підсистема «Електронний суд» (а.с.3). Окрім того, представником заявника було долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.4-5).
Крім того, на підтвердження повноважень представника заявника адвокат Зеленський М.С. до матеріалів заяви про видачу судового наказу додав паперову копію ордеру від 10 березня 2021 року серії АХ №1039986, виданого на підставі договору про надання правової допомоги № 4/2020 від 26 червня 2020 року (а.с.28). 
Апеляційний суд дослідив паперову копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1039986 від 10 березня 2021 року (а.с.28) наданого адвокатом Зеленським М.С. на підтвердження повноважень представника заявника ОСОБА_1 . Зі змісту вказаної паперової копії ордеру вбачається, що в полі «назва органу, у якому надається правова допомога» зазначено: у Харківському районному управлінні поліції № 2 ГУНП в Харківській області, Московському районному суді м. Харкова, Харківському апеляційному суді, Верховному Суді (а.с.28).
Таким чином, судом першої інстанції було вірно встановлено, що в наданому ордері в рядку «назва органу, в якому надається правова допомога» не зазначено суд першої інстанції, а саме: «Червонозаводський районний суд м. Харкова» до якого відповідно звернувся представник заявника з заявою про видачу судового наказу. 
Що стосується доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції не взято до уваги ордер від 03 березня 2024 року, який сформований Зеленським М.С. в підсистемі «Електронний суд» (а.с.3), який підтверджує повноваження представника, що передбачені ст. 62 ЦПК України та ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльністю», на думку апеляційного суду дані доводи апелянта необґрунтовані та спростовуються матеріалами справи, з огляду на таке. 
Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина 1 статті 58 ЦПК України).
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина 1 статті 60 ЦПК України).
Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: довіреністю, ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України « Про безоплатну правничу допомогу» (частина 4 статті 62 ЦПК України).
Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом (частина 5 статті 43 ЦПК України).
Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина 6 статті 43 ЦПК України).
Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" (абзац 1 частини 8 статті 43 ЦПК України в редакції Закону № 2801-IX від 01.12.2022). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника) (абзац 2 частини 8 статті 43 ЦПК України).
У разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина 7 статті 62 ЦПК України).
Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (ЄСІТС) - це сукупність інформаційних та телекомунікаційних підсистем (модулів), які забезпечують автоматизацію визначених законодавством та цим Положенням процесів діяльності судів, органів та установ в системі правосуддя, включаючи документообіг, автоматизований розподіл справ, обмін документами між судом та учасниками судового процесу, фіксування судового процесу та участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції, складання оперативної та аналітичної звітності, надання інформаційної допомоги суддям, а також автоматизацію процесів, які забезпечують фінансові, майнові, організаційні, кадрові, інформаційно-телекомунікаційні та інші потреби користувачів ЄСІТС (пункт 3 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, далі - Положення).
Положення визначає порядок функціонування в судах та органах системи правосуддя окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, зокрема підсистем «Електронний кабінет», «Електронний суд» та підсистеми відеоконференцзв`язку; порядок вчинення процесуальних дій в електронній формі з використанням таких підсистем; особливості використання в судах та органах системи правосуддя іншого програмного забезпечення в перехідний період до початку функціонування ЄСІТС у складі всіх підсистем (модулів) (пункт 2 Положення).
Підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи (абзац 1 пункту 24 Положення).
Інструкція користувача Електронного суду розробляється адміністратором ЄСІТС та розміщується на веб-сторінці технічної підтримки користувачів ЄСІТС за веб-адресою https://wiki.court.gov.ua (абзац 2 пункту 24 Положення).
Відповідно до підпункту 11.1.8 Інструкції користувача підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС, затвердженої наказом Державного підприємства «Центр судових сервісів» № 74-ОД від 22 вересня 2021 року (далі - Інструкція), користувачі, які підтвердили свої повноваження адвоката (розділ 8 цієї Інструкції), мають можливість видати ордер на конкретну справу для отримання доступу до документів по справі та загальний ордер (без вказання номера справи), який спрощує та прискорює процес подачі заяв до суду.
Для створення ордеру необхідно виконати наступні дії: перейти до пункту меню «довіреності»; натиснути кнопку «створити ордер»; для надання ордеру на конкретну справу на прикладі створення ордеру для фізичної особи заповнити обов`язкові поля; якщо номер договору відсутній, вказати у відповідному полі «без номера»; встановити відмітку «справа»; у разі відсутності РНОКПП/ЄДРПОУ зазначеної фізичної/юридичної особи у базі даних суду або у випадку його некоректного внесення, користувач не може створити ордер. Даний функціонал перевіряє наявність учасника в зазначеній справі та коректність внесеного РНОКПП/ЄДРПОУ (підпункт 11.1.9 Інструкції).
У випадку наявності у користувача зареєстрованого кабінету Електронного суду, ордер створити неможливо. В такому випадку користувач повинен надати адвокату доступ до справи за допомогою функціоналу довіреностей. Створений ордер можна переглянути, натиснувши на відповідну кнопку. Вікно перегляду відкриється у новій вкладці. Для надання загального ордера кроки будуть ідентичні, без встановленої відмітки «Справа» (підпункт 11.1.10 Інструкції).
При подачі заяви на першому кроці з`явиться новий пункт «Електронний ордер». Необхідно встановити позначку та обрати у переліку необхідний ордер. На кроці «Заявник» всі дані щодо заявника автоматично заповнюються інформацією, яка була попередньо зазначена в ордері (підпункт 11.1.12 Інструкції).
Обраний на початку формування заяви ордер буде автоматично завантажено до додатків сформованої заяви (підпункт 11.1.13 Інструкції).
Електронні довіреності та ордери, надаються та оформлюються засобами ЕС у відповідності до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та їх юридична сила не може бути заперечена виключно через те, що вони мають електронну форму (підпункт 11.1.14 Інструкції).
Електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС (пункт 26 Положення).
Системний аналіз наведених правових норм та технічних правил дає підстави для висновку, що адвокат на підставі електронного ордера, сформованого у підсистемі «Електронний суд», має право звертатися від імені та в інтересах довіреної особи (учасника справи) із відповідними заявами та клопотаннями.
Водночас, вирішуючи питання обсягу наданих повноважень адвокатові як представнику учасника справи, потрібно враховувати, що електронний ордер у підсистемі «Електронний суд» формується на підставі паперового ордера, а отже, має відповідати йому щодо обсягу повноважень адвоката на представництво інтересів довіреної особи (учасника справи) у межах відповідної судової справи.
Так, обов`язковим полем, яке заповнюється адвокатом під час створення електронного ордера через підсистему «Електронний суд», є зазначення ордера, на підставі якого видається електронний ордер.
Тож об`єм повноважень представника, у тому числі орган, у якому надається правова допомога, визначаються безпосередньо у паперовому ордері, та електронний ордер, сформований у підсистемі «Електронний суд», має відповідати такому складеному паперовому ордеру.
Зазначення у електронному ордері, сформованому через підсистему «Електронний суд», що він виданий на підставі іншого ордера, переконливо доводить, що такий електронний ордер не є самодостатньою підставою для виникнення у адвоката повноважень на представництво інтересів особи, якій надається правова допомога. Первісно повноваження у певних обсязі та межах виникають у представника на підставі паперового ордера, якому безумовно має відповідати й електронний ордер, сформований у підсистемі «Електронний суд», на підставі якого адвокат може представляти інтереси учасника справи у підсистемі «Електронний суд».
Та обставина, що у електронному ордері, сформованому у підсистемі «Електронний суд», зазначається про представництво інтересів довіреної особи у судах, не спростовує наведених вище висновків, адже електронний ордер, сформований у підсистемі «Електронний суд», формується із застосуванням вбудованого текстового генератора без можливості довільного формування тексту ордера, а шляхом заповнення форм, передбачених Інструкцією.
 Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в ухвалі №713/2857/21 (провадження № 61-12392св22) від 22 травня 2023 року. 
Як вбачається з матеріалів справи, заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів (частина заробітку (доходу) боржника подана в інтересах ОСОБА_1 підписано адвокатом Зеленським М.С., до заяви додано ордер на надання правничої (правової) допомоги, сформований адвокатом у підсистемі «Електронний суд» 03 березня 2024 року. Даний ордер створений на підставі ордера серії АХ №1039986, виданого на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги №4/2020 від 2020-06-26 р. у судах (а.с.3). 
Відповідно до паперової копії ордера серії АХ № 1039986 ОСОБА_1 уповноважила адвоката Зеленського М.С. на представництво її інтересів та надання їй правової допомоги у Харківському районному управлінні поліції №2 ГУНП в Харківській області, Московському районному суді м. Харкова, Харківському апеляційному суді, Верховному Суді (а.с.28).
В той же час, 04 березня 2024 року адвокат Зеленський Максим Сергійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звертався до Червонозаводського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів (частина заробітку (доходу) боржника за допомогою підсистеми «Електронний суд» (а.с.1-22). 
За викладених обставин обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів, подану в інтересах ОСОБА_1 , підписано особою, яка не мала права її підписувати, адже повноваження адвоката Зеленського М.С. на надання правової допомоги заявниці обмежені здійсненням таких повноважень у справі виключно у Харківському районному управлінні поліції №2 ГУНП в Харківській області, Московському районному суді м. Харкова, Харківському апеляційному суді, Верховному Суді. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/939/18 судовою колегією зроблено висновок про те, що якщо в ордері не зазначено конкретної назви суду, у якому адвокат надає правову допомогу, такий ордер не можна визнати документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.
Оскільки у ордері серії АХ № 1039986 від 10 березня 2021 року (а.с.28) не передбачено повноважень на представництво адвокатом Зеленським М.С. інтересів ОСОБА_1 у Червонозаводському районному суді м. Харкова, тому обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що заяву підписано та подано до суду представником, який не уповноважений на вчинення таких дій. 
Водночас в апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що згідно ч.ч. 4, 7 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу». У разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
При цьому, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Тобто, спеціальний для адвокатів Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», який прийнятий у часі пізніше за ЦПК України (Президентом України підписано Закон за № 5076-VI - 05.07.2012, а Закон за № 1618-IV - 18.03.2004, відповідно), а тому перший є пріоритетним до другого з огляду на основи загальної теорії держави та права, встановлює додатковий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги (представництво) - договір про надання правничої допомоги, який ще й є первинним для надання правової допомоги клієнту документом, адже згідно ч.1 ст. 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
З огляду на викладене, апелянт вважає, що підстави представництва адвокатом інтересів клієнта підтверджуються, зокрема, ордером (у паперовій чи електронній формі) чи договором про надання правничої (раніше - правової) допомоги.
Колегія суддів відхиляє даний аргумент апеляційної скарги з огляду на наступне. 
Розглядаючи питання про те, чи може договір про надання правничої допомоги вважатися допустимим доказом повноважень представника у цивільному процесі у разі, коли на підтвердження своїх повноважень представник (адвокат) надає до матеріалів справи зазначений договір, колегія суддів апеляційного суду враховує наступне. 
Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
Тобто договір про надання правової допомоги визначає взаємні права й обов`язки адвоката (адвокатського об`єднання) та клієнта, який звернувся за правовою допомогою, а також обсяг повноважень адвоката (адвокатського об`єднання) при здійсненні представництва інтересів клієнта, в тому числі в судах. 
На підставі договору адвокатом (адвокатським об`єднанням) видається ордер, що є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката (адвокатського об`єднання) на вчинення дій в інтересах клієнта, що узгоджується з пунктом 11 Положення про ордер № 41 (пунктом 14 Положення про ордер № 36).
Ордер, який видано відповідно до ст.20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.
У справі N 766/17492/16-ц від 26 квітня 2021 року Верховний Суд вказав, що положення частин 3 та 4 статті 356, частини 4 статті 42, частини 4 статті 62 ЦПК України, частин 1, 2 статті 26, пункту 2 частини 1 статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", п. п. 10.11 Положення про ордер на надання правової допомоги, затвердженого рішенням Національної Асоціації адвокатів України від 12 квітня 2019 року N 41, дають підстави для висновку, що повноваження адвоката як представника сторони мають бути підтверджені ордером або довіреністю цієї сторони, що посвідчує такі повноваження.
Чинна редакція ЦПК України не вимагає надання разом з ордером договору про правничу допомогу, його копії або витягу. 
Враховуючи вищевикладене, договір про надання правничої допомоги (за відсутності ордера, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства) не є достатнім та належним доказом повноважень адвоката в цивільному судочинстві. 
Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Зеленський М.С. не долучив до заяви ордер або довіреність на підтвердження своїх повноважень як представника ОСОБА_1 у Червонозаводському районному суді м. Харкова. Тому договір про надання правничої допомоги № 4/2020 від 26 червня 2020 року (за відсутності ордера, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства) не є достатнім та належним доказом повноважень адвоката в судовому процесі в даній справі. 
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що адвокат Зеленський М.С. до заяви про видачу судового наказу не надав доказів на підтвердження його повноважень у Червонозаводському районному суді м. Харкова, як представника ОСОБА_1 у справі про видачу судового наказу. 
З урахуванням встановлених обставин справи, правовідносин, які випливають із встановлених обставин та правових норм, застосованих до цих правовідносин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заяву підписано та подано до суду представником, який не уповноважений на вчинення таких дій, оскільки надані Зеленським М.С. документи на підтвердження повноважень представляти інтереси ОСОБА_4 , що містяться в матеріалах справи, не можуть бути визнані судом належними та допустимими доказами наявності повноважень адвоката Зеленського М.С. представляти інтереси ОСОБА_1 у Червонозаводському районному суді м. Харкова, в тому числі, шляхом подання заяви про видачу судового наказу. 
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.
Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції немає.
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 02 липня 2024 року.

Головуючий                                                          Ю.М. Мальований

Судді                                                                 Н.П. Пилипчук 

       В.Б. Яцина