Номер провадження: 22-ц/813/4243/24 
Справа № 504/665/18
Головуючий у першій інстанції Вінська Н.В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                 Сегеди С.М.,
суддів:                 Вадовської Л.М.,
Комлевої О.С., 
               за участю:
               секретаря Козлової В.А.,
               відповідача                 ОСОБА_1 ,
               представника ОСОБА_1 - адвоката Морозова О.В.,
               відповідача                 ОСОБА_2 , 
               
розглянувши в режимі відеоконференції, за допомогою програмного забезпечення «ВКЗ», апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Морозова Олексія  Вікторовича на  рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 31.05.2023 року, ухваленого під головуванням судді Вінської Н.В., у цивільній справі за позовом  ОСОБА_3 до  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 про  зобов`язання  не чинити  перешкоди у  відновленні відмостки  впродовж стіни  житлового будинку, 

     встановив:

06.03.2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 про зобов`язання не чинити перешкоди у відновленні відмостки впродовж стіни житлового будинку (т.1, а.с.4-10).
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.07.2004 року у цивільній справі № 2-747/04 був встановлений земельний сервітут вздовж стіни її будинку на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 , який належить на праві власності відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Крім того, рішенням апеляційного суду Одеської області від 14.10.2014 року у цивільній справі №1515/1184/12 зобов`язано відповідачів не перешкоджати їй у встановленні хвіртки в паркані між домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 для проходу на земельну ділянку 15 квадратних метрів, розташованої на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 в зоні дії земельного сервітуту; зобов`язано відповідачів звільнити від металоконструкцій, зелених насаджень та інших речей територію будинку АДРЕСА_1 ) в зоні дії земельного сервітуту встановленого для облаштування відмостки та обслуговування стіни будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_3 , в зоні дії земельного сервітуту. 
Як зазначила позивач, вказані рішення суду відповідачі свідомо не виконують і зловживаючи своїми процесуальними правами систематично чинять на неї тиск, подаючи проти неї численні позови, хоча самі є першими та основними порушниками земельного і містобудівного законодавства. Позивач вказала, що в процесі зловживання процесуальними правами відповідачі вчиняють щодо неї психологічний тиск, вимагають від неї 15 000,00 доларів США (щодо даного факту в проваджені слідчих Лиманського відділу поліції знаходиться кримінальне провадження № 12017160330000580, внесене до ЄРДР 06.04.2017 р. по ч. 1 ст. 189 КК України). 
Окрім того, 24.03.2017 року до ЄРДР внесено повідомлення про злочин по ч. 1 ст. 358 КК України – службові підроблення документів (кримінальне провадження № 12017160330000475).
Позивач вказала, що вищевказані рішення суду першої та апеляційної інстанції набрали законної сили та мають преюдиційне значення, але відповідачами свідомо не виконуються. Навпаки 26.06.2014 року відповідачі самоуправно розбили і розібрали вимощення її житлового будинку. Без вимощення у зовнішніх стінах її будинку з`явились вертикальні та похилі тріщини внаслідок деформації стін за причин витоків з вигрібної ями відповідачів влаштованої ними вище по рельєфу і у безпосередній близькості від її будинку, що підтверджено технічним висновком про стан будівельних конструкцій індивідуального житлового будинку від 03.09.2001 року. 

Окрім того, атмосферні опади, вода від дощів з території земельної ділянки відповідачів Коломієць, що розташована за рельєфом вище від її земельної ділянки та від стін її будинку, завжди підтоплюють фундаменти та несучу стіну її будинку, руйнуючи його. Відповідачі не виконують рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 липня 2004 року про встановлення земельного сервітуту, - права користування земельною ділянкою на якій відповідачі знищили вимощення. 
Позивач посилалась на те, що відповідачі не виконують обов`язків власників земельної ділянки, порушують її права, як власника суміжної земельної ділянки, не дотримуються правил добросусідства та обмежень, пов`язаних із встановленням земельного сервітуту, не припиняють поливати земельну ділянку водою, знищили вимощення, користуються вбиральнею під стіною її будинку, систематично виливають помиї під її стінку. 
Таким чином, позивач обгрунтовувала свої позовні вимоги тим, що відповідачі чинять їй перешкоди у відновленні відмостки впродовж фундаменту стіни її будинку в зоні дії земельного сервітуту та необхідності прокладення в зоні дії земельного сервітуту відливу впродовж стіни її будинку у вигляді жолоба для відтоку води на вулицю Ветеранів, шириною 10 см., глибиною 7 см., бетонного відливу на відстані 1 м. від стіни її будинку і 15 метрів впродовж земельного сервітуту, з ухилом в бік вул. Ветеранів. 
Позивач вказала, що знищення відповідачами вимощення мало місце 26.06.2014 року. Відповідачі неодноразово подавали апеляційні та касаційні скарги на рішення про встановлення земельного сервітуту, однак рішення суду залишено в силі. Подачу апеляційних та касаційних скарг вважала підтвердженням зловживання процесуальними правами. 
Так як відповідачі розібрали відмостку її будинку, 17 серпня 2016 року вона звернулась до Комінтернівського відділу поліції та місцевої прокуратури з заявою про кримінальні правопорушення в надії, що вони відновлять своїми силами та коштами зруйновану відмостку. Просила суд зобов`язати відповідачів не чинити їй перешкоди у відновленні відмостки – збудувати нову армовану бетонну відмостку в зоні дії земельного сервітуту на площі 15 квадратних метрів впродовж фундаменту стіни її будинку розмірами : 12 метрів квадратних, а саме 10 метрів довжини, 1 метр ширини товщиною 10 см впродовж стіни її будинку з відливом для витоку води, з ухилом в бік вулиці Ветеранів, довжиною 15 метрів впродовж земельного сервітуту, шириною 10 см., глибиною 7 см. 

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 31.05.2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені (т.3, а.с.150-153).
Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 привести двір житлового буд. АДРЕСА_1 , у стан, який існував в період з 02.07.2004 року до 26.06.2014 року, тобто з дня прийняття рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.07.2004 року у цивільній справі № 2-747/04, коли рівень двору житлового буд. АДРЕСА_1 , був рівною площадкою по відношенню до відмостки, розташованої впродовж фундамента стіни буд. АДРЕСА_2 , який належить на праві власності позивачу ОСОБА_3 .
Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкоди в допуску до зони дії постійного земельного сервітуту, площею 15 квадратних метрів для відновлення і відбудови відмостки - вимощення в зоні дії земельного сервітуту розміром 15 квадратних метрів, встановленого рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.07.2004 року у цивільній справі № 2-747/04, допуску ОСОБА_3 до території земельного сервітуту через хвіртку, встановленою між домоволодіннями АДРЕСА_4 , для проходу на земельну ділянку площею 15 квадратних метрів в зону дії земельного сервітуту, розміром 15 квадратних метрів для ремонту і обслуговування стіни житлового буд. АДРЕСА_2 і встановлення відмостки.
Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спорудженні водонепроникного бетонного вимощення впродовж фундаменту стіни будинку по АДРЕСА_2 в зоні дії постійного земельного сервітуту розміром 15 квадратних метрів, розташованим на земельній ділянці ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по рівню рівної площадки, без нахилу в бік житлового буд. АДРЕСА_1 , не менше 12 %, довжиною не менше 12 метрів (10 метрів впродовж стіни житлового буд. АДРЕСА_2 , і по 1 метру від правого і лівого кута цього будинку, шириною 1 метр, товщиною не менше 10 см, з послідуючим з`єднанням цього вимощення по периметру з вимощенням, розташованим на земельній ділянці буд. АДРЕСА_2 впродовж інших трьох стін будинку ОСОБА_3 № 4.
Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у спорудженні по всій довжині вимощення (відмостки) в зоні дії постійного земельного сервітуту бетонний водоскидний лоток з решетами, довжиною не менше 12 метрів, шириною від 7 до 10 сантиметрів, з нахилом не менше 12 % в сторону вул. Ветеранів, для стоку води в дренажну яму.
Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у спорудженні в кінці вимощення в правому куті зони дії постійного земельного сервітуту зі сторони вул. Ветеранів бетонну дренажну яму розмірами: довжиною не менше 90 см, шириною не менше 0,5 метра, глибиною не менше 80 см, з насипом на дно щебеню на 20 см, з встановленням на яму металевої решітки розмірами: довжиною 1 метр, шириною 0,6 метра;
Стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 52 141,26 грн., з яких: на відшкодування витрат по відбудові вимощення - відмостки - 22 418,96 грн., та для відшкодування витрат на ремонт двох стін і житлових кімнат 1-4, 1-5 буд. № 4 - 29 722,30 грн. (т.3, а.с.150-153). 

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Морозов О.В. ставить питання про скасування рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 31.05.2023 року, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.3, а.с.167-181).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або
зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до
початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку
спрощеного позовного провадження.
Верховний Суд у постанові від 31 травня 2023 року у справі № 916/1029/22 
роз`яснив, що зміна предмета позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна
одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення
деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах
спірних правовідносин.
Тобто, заяву позивача про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та
одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави), які не
були визначені позивачем первісною підставою позову та які у своїй сукупності
дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.
У своїй постанові від 19.12.2019 року у справі № 925/185/19 Верховний Суд зазначив, що під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову, збільшення чи зменшення кількості товару тощо). 
Доповнення немайнового позову майновою вимогою про стягнення коштів є не
збільшенням позовних вимог, а пред`явленням нового позову із іншим предметом та
підставами позову.
У п. 47 постанови Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі
923/1061/18) зазначено, що збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового
характеру. 

Проте, як вбачається із первинної позовної заяви ОСОБА_3 від 06.03.2018 року, з
урахуванням усунутих недоліків та уточнених позовних вимог, згідно заяви від
02.04.2018 року та від 26.08.2021 року (т.1, а.с.50-52, а.с.240-257), остання заявила до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по одній вимозі немайнового характеру, а саме:
- зобов`язати не чинити ОСОБА_3 перешкод у відновленні раніше
зруйноване відповідачами вимощення в зоні дії земельного сервітуту, встановленого рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.07.2004 року по справі № 2-747/04, шляхом будівництва водонепроникного армірованного бетонного вимощення впродовж стіни її
житлового будинку АДРЕСА_2 завширшки одного метра, завтовшки не менше 0,15 метра та висотою не менше 5 см від рівня суміжної земельної ділянки будинку АДРЕСА_1 , з уклоном в сторону земельної ділянки № НОМЕР_1 , не менше 3%, довжиною 12 метрів, з яких 10 м2 впродовж стіни її житлового будинку АДРЕСА_2 та по одному метру від правого та лівого кутів житлового будинку АДРЕСА_5 з водоскидними лотками по всій довжині цього вимощення з виведенням водоскидних лотків по земельній ділянці будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з уклоном на АДРЕСА_6 .

В подальшому позивач неодноразово подавала позовні заяви в новій редакції вимог
та обґрунтувань,а саме: 19.04.2022 р., 07.09.2022 р., 20.10.2022 року та 29.11.2022 року (т.2 а.с.45-59, 239-246, т.3, а.с.30-34, 91-100).

Ухвалою суду першої інстанції від 30.11.2022 року залишено без руху заяви
позивача від 07.09.2022 року, від 20.10.2022 року та від 29.11.2022 року про
доповнення позову, надавши позивачу строк для усунення недоліків, а саме десять
днів з дня отримання даної ухвали суду (т.3, а.с.108-110).
Окрім того, судом роз`яснено позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки
заяви не будуть усунуті, заяви від 07.09.2022, 20.10.2022, 29.11.2022 року
вважатимуться неподаними і будуть повернуті позивачу, а справа буде розглядатись
із урахуванням позовних вимог, викладених у заяві від 06.03.2018 року.

Ухвалою суду першої інстанції від 31.01.2023 року визнано неподаними та повернуто
заяви позивача від 07.09.2022, 20.10.2022, 29.11.2022 року про доповнення позову та
подальший розгляд справи здійснювався із урахуванням вимог, викладених у заяві про
доповнення позовних вимог від 19.04.2022 року (т.3, а.с.133).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, в своїй заяві від 19.04.2022 року позивач ОСОБА_3 заявила вже шість позовних вимог.
В обґрунтування вищевказаної зави від 19.04.2022 року позивач доповнила підстави первісного позову новими підставами, а саме: 
-укладенням 29.07.2005 року між Крижанівською сільською радою, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 договору про постійний земельний сервітут;
-рішенням апеляційного суду Одеської області від 14.10.2014 року по справі № 1515/1184/12; 
-обставинами щодо виконання рішення суду від 14.10.2014 року по справі № 1515/1184/12; 
-вчиненням відповідачами на позивача психологічного тиску;
-вимагання відповідачами від позивача 15 000 доларів США; 
-невиконання відповідачами рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 липня 2004 року про встановлення земельного сервітуту;
-невиконанням відповідачами рішення апеляційного суду від 14 жовтня 2014 року; 
-невиконанням відповідачами обов`язків власників земельної ділянки; 
-порушенням її права, як власника суміжної земельної ділянки; не дотримання правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельного сервітуту; 
-завданням відповідачами матеріальних збитків позивачу та компенсації майбутніх витрат на відбудову зруйнованого вимощення.

Таким чином, заява позивача від 19.04.2022 року містить інше матеріально-правове обґрунтування, ніж первісний позов, а також вона містить нові підстави позову, якими ОСОБА_3 обґрунтовує нові позовні вимоги.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що заява ОСОБА_3 є фактично поданням окремого позову і не могла бути прийнята до розгляду у даному судовому провадженні, є обгрунтованими і доведеними.

Також обґрунтованими є доводи заявника апеляційної скарги про те, що в порушення вимог ст. 197 та ст. 222 ЦПК України, суд не поставив на обговорення учасників справи питання щодо можливості прийняття заяви позивача від 19.04.2022 року, не звернув уваги на подане
відповідачами заперечення у заяві від 25.05.2022 року про невідповідність заяви
позивача від 19.04.2022 року вимогам ст. 49 ЦПК України, не забезпечив виконання
наслідків, визначених в ухвалі суду від 30.11.2022 року щодо невиконання ухвали суду
позивачем, та розгляду справи за вимогами позивача, викладених у заяві від 06.03.2018 року.

Крім викладеного, колегія суддів зазначає, що ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції фактично мотивував його висновками експерта № ЕС-2501-1-1209.18 від 22.05.2019 року (т.1, а.с.187-190), без фактичної перевірки таких висновків наявним доказам у справі та
встановлення фактичних обставин у справі.

У відповідності до ст.ст. 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України докази, на підставі
яких суд встановлює обставини (факти), мають відповідати критеріям належності,
допустимості, достовірності та достатності.
За змістом норм ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ч.ч. 1-2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис
проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та
обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку,
визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» встановлено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
У відповідності до ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта, складеного на замовлення учасника справи, зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Матеріали справи свідчать про те, що висновок експерта № ЕС-2501-1-1209.18 від 22.05.2019 року не відповідає вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України та ст. ст. 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК
України критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності.

Крім викладеного слід зазначити, що в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, суд першої інстанції взагалі не навів жодних матеріально – правових підстав та мотивів, на підставі яких задовольнив вимогу позивача про солідарне стягнення з відповідачів грошової суми у розмірі 52 141,26 грн., з яких: на відшкодування витрат по відбудові вимощення – відмостки в сумі 22 418,96 грн., та для відшкодування витрат на ремонт двох стін і житлових кімнат 1-4, 1-5 будинку № 4 в сумі 29 722,30 грн.
Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Однак, з оскаржуваного судового рішення не вбачається підстав солідарного обов`язку відповідачів, а позивач вказаних обставин не обґрунтувала та не довела своїх вимог наявними у справі доказами.

Судом першої інстанції не враховано, що матеріали справи не мають доказів того, що відповідачі не псували, не розбивали, та не розбирали побудовану ОСОБА_3 
відмостку вздовж суміжної стіни житлового будинку, належного позивачці.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі облаштували власний двір тротуарною плиткою, що навпаки забезпечило додаткове відведення води з території двору домоволодіння відповідачів, в тому числі - від суміжної стіни житлового будинку, належного на праві приватної власності позивачу ОСОБА_3 .
Зазначені обставини підтверджуються технічним висновком 10/1-2022-ТЗ за результатом обстеження частини території двору домоволодіння відповідачів (т.3, а.с. 64-76).
Вказаний технічний висновок 10/1-2022-ТЗ було виконано шляхом забезпечення локального демонтажу тротуарної плитки у поздовжньому та поперечному напрямах
по відношенню до зовнішньої стіни будинку № 4, належного ОСОБА_3 ..
При цьому, відповідачі листом від 10.09.2022 року, що наданий до суду із доказами
направлення, повідомили ОСОБА_3 про вказані вище обставини, запросили
останню прийти для особистого огляду стану наявного вимощення (відмостки), проте
ОСОБА_3 не прийшла для огляду.

Колегія суддів зазначає, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.07.2004 року у справі № 2-747/04 встановлено постійний земельний сервітут земельної ділянки розмірі 15 кв.м. вздовж несучої стіни будинку АДРЕСА_2 , для проходу та складування
будівельних матеріалів з метою ремонту та обслуговування стіни будинку,
належного ОСОБА_3 .

Так, як вбачається із змісту уточнених позовних вимог, позивач просить усунути
перешкоди у спорудженні водонепроникного бетонного вимощення впродовж
фундаменту стіни будинку АДРЕСА_2 в зоні дії постійного земельного сервітуту, а також у
спорудженні по всій довжині вимощення (відмостки) в зоні дії постійного земельного
сервітуту бетонний водоскидний лоток з решетами та бетонну дренажну яму
відкритого типу.
Вищевказані спорудження, які має намір побудувати позивач, в зоні дії земельного
сервітуту, є нерозривно пов`язаними із фундаментом стіни будинку та землею, що дає
підстави вважати невід`ємною частино житлового будинку позивача – частиною
об`єкту нерухомого майна.
Вказане свідчить, що метою дій позивача є фактична забудова частини земельної
ділянки відповідачів, на яку встановлено земельний сервітут.
При цьому, судом першої інстанції не враховано, що сервітут для забудови (суперфіцій), у
правовідносинах між сторонами не встановлений та не виник. 
Більше того, позивачем не доведено відсутності негативного впливу
будівництва бетонної дренажної ями відкритого типу на фундаменти будинків, як позивача, так і відповідачів, а також санітарно – гігієнічної безпеки для здоров`я відповідачів.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не мають належних і допустимих доказів того, що відповідачі перешкоджають позивачці у праві земельного сервітуту.
Навпаки, про відсутність протидії з боку відповідачів щодо права позивачки на земельний сервітут свідчить письмова переписка між сторонами за заявою ОСОБА_3 від 07.04.2021 року та відповіддю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 07.04.2021 року, які долучено до матеріалів справи.

Більше того, у жовтні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до відповідачів із проханням
допустити її на територію свого домоволодіння з метою ремонту суміжної стіни її
житлового будинку, та отримала від відповідачів згоду, після чого здійснила ремонт
свого житлового будинку
Що стосується рішенням апеляційного суду Одеської області від 14.10.2014 року по справі № 1515/1184/12 (апеляційне провадження №22-ц/785/8107/14), то колегія суддів зазначає, що вказаним судовим рішенням було зобов`язано відповідачів не перешкоджати ОСОБА_3 у встановлені хвіртки в паркані між домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 та звільнити від металоконструкцій, зелених насаджень та інших речей територію домоволодіння АДРЕСА_1 в зоні дії земельного сервітуту.
Факт встановлення хвіртки підтверджується актом державного виконавця,
складеного під час проведення виконавчих дій 17.11.2015 року, з примусового
виконання вказаного судового рішення, та визнається самою ОСОБА_3 в її остаточній позовній заяві (т.2, а.с.57).

З огляду на викладені обставини в своїй сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що всі позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду – скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 , відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 - 376, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Морозова Олексія  Вікторовича задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 31.05.2023 року скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 про  зобов`язання  не чинити  перешкод у  відновленні відмостки  впродовж стіни  житлового будинку, відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до касаційного суду України протягом тридцяти днів з моменту її проголошення. 

Повне судове рішення складено 17.09.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда

               Л.М. Вадовська

       О.С. Комлева