ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       07 серпня 2024 року                м. Чернівці                Справа № 727/5611/24

       Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого Лисака І.Н.,
       суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,
секретар: Скулеба А.І.,
заявник: ОСОБА_1 ,
боржник: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою  Якименка Миколи Миколайовича , який діє в інтересах  ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 липня 2024 року, постановлену під головуванням судді Терещенка О.Є., -
В С Т А Н О В И В:
У липні 2024 року ОСОБА_2 через свого представника Якименка М.М. звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу у справі №727/5611/24 від 17.06.2024 року за нововиявленими обставинами (а.с.76-124).
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 липня 2024 року заяву ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Якименко М.М., про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, виданого за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - повернуто заявнику без розгляду.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою сторона боржника просить суд апеляційної інстанції таку скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вказує, що оскаржувана ухвала постановлена з грубим порушенням норм процесуального права, позбавляє ОСОБА_2 на доступ до правосуддя.
Звертає увагу на те, що формулювання, зазначене М. Якименко в ордері «у всіх судах України будь-якої інстанції та юрисдикції» відповідає вимогам Положення про ордер адвоката на надання правничої (правової) допомоги та актуальній практиці Верховного Суду щодо прийнятності ордеру (постанова від 15 травня 2024 року у справі №520/14924/23).
Крім того вказує, що до заяви про перегляд були додані судові рішення, зі місту яких випливає, що Якименко М.М. є представником ОСОБА_2 . 
Наголошує на тому, що оскаржувана ухвала також мотивована тим, що заявником не було зазначено відомостей щодо наявності або відсутності електронного кабінету в учасників справи, однак такий висновок є безпідставним,
Провадження №22-ц/822/763/24
оскільки не зазначення таких відомостей є підставою для залишення заяви без руху, а не для її повернення відповідно до вимог ЦПК України, а згідно з ч.8 ст.14 ЦПК України визначено, що особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей.
Також зазначає, що посилання суду на необхідність сплати судового збору є помилковим, оскільки до заяви було додано квитанцію про сплату судового збору.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Повертаючи заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту наданого ордеру вбачається, що адвокат Якименко М.М. уповноважений на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 , у графі «назва органу, у якому надається правова допомога» запис: «у всіх судах України будь-якої інстанції та юрисдикції, в тому числі перед слідчими суддями в органах опіки та піклування, досудового розслідування та дізнання, в прокуратурі», на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги №б/н від 23 січня 2023 року.
А тому, з посиланням на висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №9901/847/18, від 03 липня 2019 року у справі №9901/939/18, в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а «Шевченківський районний суд м. Чернівці».
Також зазначив, що заявником не було вказано відомостей щодо наявності або відсутності електронного кабінету в учасників справи, а також, що така заява підлягає оплаті судовим збором.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, з матеріалів справи вбачається наступне.
12.07.2024 року Якименко М.М. , який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу №727/5611/24 від 17.06.2024 року за нововиявленими обставинами, документ було сформовано в системі «Електронний суд» (а.с.76-81).
До заяви було додано ордер серії АІ №1371971 від 28.03.2023 року, де обумовлено, що Якименко М.М. надає правову допомогу у всіх судах України будь-якої інстанції та юрисдикції, в тому числі перед слідчими суддями в органах опіки та піклування досудового розслідування та дізнання, в прокуратурі (а.с.82).
       Також, заявником сплачено судовий збір за подання заяви, що підтверджується квитанцією про сплату №1113-7145-5707-1640 (а.с.117)
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
За правилом ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст.423 ЦПК України визначено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до ст.426 ЦПК України заяви про перегляд судових рішень суду за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення заяв до суду першої інстанції.
У заяві зазначаються: найменування суду, якому адресується заява; ім`я (найменування) особи, яка подає заяву, місце її проживання чи місцезнаходження; інші учасники справи; дата ухвалення і зміст судового рішення, про перегляд якого подано заяву; нововиявлені або виключні обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення; посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин.
До заяви додаються: копії заяви відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така заява подається в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання заяви в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу; документ про сплату судового збору; докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин; документ, що підтверджує повноваження представника особи, яка подає заяву, - якщо заява підписана таким представником; клопотання особи про витребування копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, в органу, відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи, якщо її немає у розпорядженні особи, яка подала заяву, - у разі подання заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 423 цього Кодексу; у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення.
Згідно з ч.3 ст.427 ЦПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Частиною 3 ст.185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Щодо ордеру адвоката, суд апеляційної інстанції вказує наступне.
В силу ч.1-2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Статтею 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Відповідно до приписів ч.1 ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно ч.4 ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Відповідно до п.2 ч.1 ст.20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.
Підстави для здійснення адвокатської діяльності передбачені ст.26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до частин першої - третьої якої адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Виходячи зі змісту частин 1, 3 ст.26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (ст.400-1 КК України).
Вказаний висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №П/9901/736/18.
Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затверджене рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року №41 (в редакції відповідно до рішення Ради адвокатів України №118 від 17 листопада 2020 року), встановлює єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів.
Відповідно до п.п.12.4 п.12 зазначеного Положення ордер повинен містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів, визначених п.2 ч.1 ст.20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо).
При поданні позовної заяви представником заявника - адвокатом Якименком М.М. на підтвердження повноважень було додано ордер серії АІ №1371971 від 28 березня 2023 року, в якому, зокрема, зазначено про надання адвокатом правової допомоги «у всіх судах України будь-якої інстанції та юрисдикції, в тому числі перед слідчими суддями в органах опіки та піклування досудового розслідування та дізнання, в прокуратурі».
Верховний Суд неодноразово вирішував питання прийнятності ордеру як документа, що підтверджує повноваження адвоката, у разі, коли в ньому замість найменування конкретного органу (суду), у якому надається правова допомога, зазначено загальне найменування системи органів, зокрема "суди України" чи інші подібні конструкції.
Так, у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2021 року у справі №826/17175/18 зазначено, що:
- під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу, так і назва групи органів, визначених пунктом 2 частини першої статті 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо);
- зазначення в ордері, що правова допомога надається «в судових органах» є достатнім для висновку про наявність у адвоката повноважень діяти від імені сторони у справі;
- вимога судів зазначати в ордері найменування конкретного суду є надмірно формалізованою і створює невиправдані перешкоди для звернення до суду.
Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2023 року у справі №640/30856/21, від 18 травня 2023 року у справі №754/12387/21.
Отже, у цьому випадку зазначення представником заявника в ордері, що правова допомога надається «у всіх судах України будь-якої інстанції та юрисдикції, в тому числі перед слідчими суддями в органах опіки та піклування досудового розслідування та дізнання, в прокуратурі», є достатнім для висновку про наявність у адвоката Якименка М.М. права на підписання та подання позовної заяви від імені ОСОБА_2 .
На вказане суд першої інстанції не звернув належної уваги та дійшов помилкового висновку про повернення без розгляду заяви з підстав не підтвердження повноважень адвоката Якименка М.М. на надання правової допомоги боржнику у Шевченківському районному суді м. Чернівці.
Щодо не зазначення наявності електронного кабінету, суд апеляційної інстанції вказує наступне.
За приписами п.2 ч.2 ст.426 ЦПК України у заяві зазначаються, крім іншого, ім`я (найменування) особи, яка подає заяву, місце її проживання чи місцезнаходження, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
Абз.4 ч.8 ст.14 ЦПК України визначено, що якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей.
Як вбачається з самої заяви Якименка М.М. , який діє в інтересах ОСОБА_2 , вказаний документ сформований в системі «Електронний суд», тобто поданий до суду в електронній формі через електронний кабінет, що вказує на відсутність обов`язку заявника щодо зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету.
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку з приводу того, що представник заявника повинен був зазначити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, чим проявив надмірний формалізм.
Щодо зазначення судом необхідності сплати судового збору в розмірі 454,20 грн, то колегія суддів звертає увагу на наступне.
Підпунктом 2 ч.3 ст.426 ЦПКУ країни визначено, що до заяви додається документ про сплату судового збору.
Згідно п.п.6 п.1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставка за подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Як вбачається з матеріалів справи з ОСОБА_2 стягнуто за судовим наказом від 17.06.2024 року судовий збір на користь держави 302,80 грн.
За подання заяви про перегляд останній мав сплатити 454,20 грн.
Однак, з урахуванням того, що така заява була подана через систему «Електронний суд», заявник з урахуванням вимог ч.3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» сплатив такий з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, у розмірі 363,36 грн (а.с.117), що в свою чергу, вказує на безпідставність зазначення судом такого посилання в оскаржуваній ухвалі.
Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Верховний Суду у постанові від 27 вересня 2023 року у справі №367/1152/23 виснував, що відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо у суду виникли сумніви в тому, що документи на підтвердження повноважень представника є недостатніми, то суду слід було залишити заяву без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а не повертати її одразу заявнику.
При цьому, у постанові від 04 серпня 2022 року у справі №640/12628/21 Верховний Суд також зауважував, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №26/5500/18 сформувала універсальний принцип, зміст якого полягає у тому, що повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань судочинства, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень.
Враховуючи викладене колегія суддів зауважує, що у випадку виникнення у суду першої інстанції сумнівів щодо наявності у адвоката Якименка М.М. повноважень на представництво інтересів ОСОБА_2 , зокрема, у Шевченківському районному суді м. Чернівці, та не зазначення представником в заяві відомостей про наявність чи відсутність електронного кабінету, несплати чи сплати не в повному обсязі судового збору, суд повинен був залишити заяву без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а не повертати її без розгляду заявнику.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції є непропорційним втручанням у захищене гарантіями ст.4 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на доступ до суду. У даному випадку суд не дотримався справедливого балансу публічних та приватних інтересів та з порушенням вимог ст.2 ЦПК України щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ повернув заяву без розгляду заявнику.
Отже, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Керуючись ст.ст.379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  Якименка Миколи Миколайовича , який діє в інтересах  ОСОБА_2 , задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 липня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                         І.Н. Лисак

Судді:                                О.О. Одинак

                                               Н.Ю. Половінкіна