ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«19» серпня 2024 року
м. Харків
справа № 638/14443/23
 
провадження № 22ц/818/2636/24
 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів        -   Маміної О. В., Тичкової О. Ю.,                            
учасники справи: 
позивач – Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, 
відповідач –  ОСОБА_1 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2024 року в складі судді Аркатової К.В.
в с т а н о в и в:
У жовтні 2023 року Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно нарахованих коштів.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку у якості внутрішньо переміщеної особи в Шевченківському районі м. Харкова.

Як вбачається з наданою відповідачем заяви від 12 березня 2020 року відповідачу призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеної особи у період часу з 12 березня 2020 року по 11 вересня 2020 року по 1 000,00 грн щомісячно.

19 вересня 2020 року відповідачем подано заяву про продовження допомоги внутрішньо переміщеної особи на наступний період.

Зазначив, що при проведенні перевірки дотримання вимог законодавства під час надання соціальної підтримки відповідачем виявлено, що з 28 жовтня 2020 року матір`ю відповідача придбано у власність квартиру АДРЕСА_1 .

За висновками проведення верифікації щодо наявності житла на підконтрольній Україні території розпорядженням від 30 листопада 2020 року відповідачу відмовлено в наданні адресної допомоги внутрішньо переміщеної особи з 12 березня 2020 року у зв`язку з наявністю у матері відповідача нерухомого майна у місті Харкові, належного їй на праві власності.

За довідкою Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат переплата щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеної особи відповідачу за період з 25 березня 2020 року по 31 грудня 2020 року складає 9 225,81 грн.

Вказав, що Управлінням надіслано відповідачу лист з рекомендованими повідомленнями від 05 січня 2021 року за № 02/04, яким його повідомлено про наявність переплати та необхідність її повернути до бюджету.

Вважав, що надмір виплачена відповідачу державна соціальна допомога підлягає стягненню на розрахунковий рахунок позивача у судовому порядку.

Просив стягнути з  ОСОБА_1 надмірно нарахованих грошових коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 9 225,81 грн на користь Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, а також витрати по сплаті судового збору – 2 684,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2024 року позовні вимоги Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради – задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради надмірно нарахованих грошових коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 9 225,81 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради суму сплаченого судового збору – 2 684,00 грн.

На вказана рішення суду  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати з закриттям провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права. Так, не звернув увагу на те, що позов подано з пропуском строку позовної давності. Зазначив, що за першою заявою від 12 березня 2020 року призначена допомога у період з 12 березня 2020 року по 11 вересня 2002 року по 1 000,00 грн, а в задоволенні другої заяви від 19 вересня 2020 року відмовлено. Тобто позивачем проводилась відповідна виплата у строк не більше шести місяців та у розмірі 1 000,00 грн. При цьому судом ухвалено рішення про стягнення 9 225,81 грн. Як зазначено позивачем сума 9 225,81 грн вирахувана за період з 25 березня 2020 року по 31 грудня 2020 року, який суперечить періоду нарахування та виплати самої допомоги. Вказав, що його матір придбала у власність квартиру у м. Харкові лише 28 жовтня 2020 року, тобто більше ніж через сім місяців після його звернення до позивача, коли виплати вже не здійснювались.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду – скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач довів належними доказами, що  ОСОБА_1  зобов`язаний повернути надмірно нараховані грошові кошти у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 9 225,81 грн на користь позивача.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до довідки № 6326-5000277670 від 11 березня 2020 року ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою (а.с.5).

12 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою про призначення (продовження) виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 12 березня 2020 року (а.с.6).

Рішенням Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 08 квітня 2020 року на підставі заяви від 12 березня 2020 року ОСОБА_1 призначено допомогу внутрішньо переміщеним особам на проживання з 12 березня 2020 року по 11 вересня 2020 року в розмірі 1 000,00 грн щомісячно (а.с.7).

15 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про продовження призначення допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання (а.с.9).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 224553171 від 18 вересня 2020 року вбачається, що 28 січня 2020 року зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28 січня 2020 року. Однак з наданої інформації не вбачається власника вказаної квартири, оскільки наданий до суду екземпляр не повний (а.с.8).

Розпорядженням Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради № 629035/23 від 12 листопада 2020 року в призначенні виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття виплат на проживання за заявою від 15 вересня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено, оскільки мати заявника має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції (а.с.10).
Рішенням Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 01 грудня 2020 року припинено виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання з 12 березня 2020 року (а.с.11).

В свою чергу матеріали справи містять копії розпоряджень на продовження строку виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання, а саме від 28 вересня 2020 року на період з 12 вересня 2020 року по 31 жовтня 2020 року сума 1 000,00 грн; від 28 жовтня 2020 року на період з 01 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року сума 1 000,00 грн; від 18 грудня 2020 року на період з 01 січня 2021 року по 28 лютого 2021 року сума 1 000,00 грн (а.с.12).
За довідкою Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат № 943 від 31 грудня 2020 року, наявна переплата щомісячної адресної допомоги ОСОБА_1 за період з 25 березня 2020 року по 31 грудня 2020 року, що складає 9 225,81 грн (а.с.14).

Управлінням надіслано відповідачу лист від 05 січня 2021 року за № 02/04, яким його повідомлено про наявність переплати та необхідність її повернути до бюджету (а.с.13).
Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тобто передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Вказаний висновок щодо застосування норми права викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18), постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 712/10074/16-ц (провадження № 61-35938св18).

Добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.

У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року, «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року).

Згідно з частинами першою, третьою статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.
Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01жовтня 2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово –комунальних послуг» (у редакції, що діяла на час звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення допомоги) встановлено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг(далі - Порядок № 505).

Пунктом 2 Порядку № 505 (у редакції, що діяла на час звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення допомоги) передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації, та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.
За змістом пункту 5 Порядку № 505 для отримання грошової допомоги (зокрема в разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку), уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу подання заяви та адреси, за якою подається заява, уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку.
У даній заяві уповноважений представник сім`ї зазначає, зокрема, наявність у будь-кого з членів сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Пунктом 6 Порядку № 505 у редакції станом на час призначення грошової допомоги відповідачу вперше визначено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Пунктом 6 Порядку № 505 у редакції станом на час припинення виплат відповідачу передбачено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.
Пунктом 12 Порядку № 505 передбачено, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на виплату грошової допомоги.

Згідно із пунктом 11 Порядку № 505 уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Суми грошової допомоги, надмірно виплачені внаслідок подання недостовірних документів, неповідомлення про зміну обставин, які впливають на виплату грошової допомоги, повертаються: уповноваженим представником сім`ї самостійно; за згодою уповноваженого представника сім`ї у повному обсязі за рахунок наступних виплат грошової допомоги; за рішенням уповноваженого органу за рахунок суми наступних виплат грошової допомоги в обсязі не менш як 20 відсотків щомісячної суми призначеної грошової допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надмірно перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються в судовому порядку.
За змістом статей 379-382 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Як вбачається з матеріалів справи 12 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на сплату комунальних послуг.

У заяві ОСОБА_1 , зокрема, вказав, що у будь-кого з членів його сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, немає.
ОСОБА_1 у період з 12 березня 2020 року по 11 вересня 2020 року виплачувалась грошова допомога як переміщеній особі на проживання щомісячно по 1 000,00 грн.

15 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про продовження призначення допомоги переміщеним особам на проживання.

У подальшому Управлінням соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради виявлено, що 28 січня 2020 року матір`ю ОСОБА_1 придбано квартиру, у зв`язку з чим вирішено припинити виплату грошової допомоги.

Оскільки на думку позивача при зверненні до нього ОСОБА_1 вказав недостовірні дані, а саме, відсутність у нього або у будь-кого із членів його сім`ї у власності житлового приміщення, що фактично не відповідає дійсності, він просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь надмірно нараховані кошти в сумі 9 225,81 грн.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 224553171 від 18 вересня 2020 року вбачається, що 28 січня 2020 року зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28 січня 2020 року. 
Разом з тим, з наданої інформації не вбачається власника вказаної квартири, оскільки наданий до суду екземпляр не повний.

Інших доказів того, що ОСОБА_1 або його членами сім`ї придбано житлове приміщення матеріали справи не містять та до суду апеляційної інстанції їх не надано.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що Управлінням соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради не надано належних, допустимих та достовірних доказів того, що ОСОБА_1 та члени його сім`ї мають у власності житлове приміщення, розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Призначення та виплата щомісячної адресної допомоги здійснювались позивачем добровільно за відсутності рахункової помилки. Факту недобросовісного набуття ОСОБА_1 коштів у розмірі 9 225,81 грн, які є соціальною допомогою, не встановлено, тому відповідно достатті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає.

Крім того, колегія суддів зазначає, що матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 призначалась допомога на період з 12 березня 2020 року по 11 вересня 2020 року, а рішенням Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 01 грудня 2020 року цю виплату припинено. В свою чергу позивачем заявлено період до стягнення з 25 березня 2020 року по 31 грудня 2020 року, однак з 12 вересня 2020 року ця допомога не нараховувалась та не виплачувалась.

Суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та наявні у справі докази, не надав їм належну оцінку, не з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог. У зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга – частковому задоволенню ( ОСОБА_1 безпідставно просив закрити провадження у справі) з відмовою в задоволенні позову позивачу.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 4 026,00 грн підлягає стягненню з Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 – 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2024 року – скасувати та ухвалити нове.
В задоволенні позову Управлінню соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно нарахованих коштів – відмовити.
Стягнути з Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 4 026, 00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Головуючий                                                        І.В. Бурлака

Судді                                                                О. В. Маміна

                                                                       О. Ю. Тичкова                        Повний текст постанови складено 19 серпня 2024 року.