ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" липня 2024 р.           Справа№ 910/4770/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кропивної Л.В.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Пономаренка  Є.Ю. 
 
секретар судового засідання Медведєва К.І.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича та ІНФОРМАЦІЯ_1 
на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2024
у справі № 910/4770/22 (суддя Картавцева Ю.В.)
за позовом Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича 
до 1. ІНФОРМАЦІЯ_1
    2. Головного управління Національної поліції у Волинській області
    3. Державної казначейської служби України 
про стягнення 867 988,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2022 року Фізична особа - підприємець Котягін Андрій Сергійович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, Головного управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби України про стягнення (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 04.07.2022): з Відповідача-1 - 279 129,72 грн від реалізації майна; з Державного бюджету України (через Відповідача-3) 488 858,28 грн на відшкодування збитків, завданих Відповідачем-1 і Відповідачем-2; з Державного бюджету України (через Відповідача-3) 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої Відповідачем-1 і Відповідачем-2.
Позов мотивований наявністю   у Позивача   права власності  на товар,    що був  арештований  та  згодом   реалізований в межах кримінального провадження. Позивач вважав , що   право власності  на товар   перейшло до нього від Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь Мото» на підставі укладеного 24.11.2017 між ними договору. 
Наявність підстав для  стягнення   збитків у  розмірі , який становить    різницю    між     вартістю конфіскованого належного   йому товару   та сумою коштів ,яка отримана   після його реалізації,    Позивач засновував    на  нормах   статей   22,   1174,   1176 Цивільного кодексу України, а право на   відшкодування моральної  шкоди, завданої йому внаслідок тривалого кримінального та адміністративного переслідування,    - на положеннях Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»   (далі - Закон №266/94-ВР).
Згодом, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 04.07.2022 Фізична особа - підприємець Котягін Андрій Сергійович   просив     стягнути: з Відповідача-1 - 279 129,72 грн від реалізації майна; з Державного бюджету України (через Відповідача-3) 488 858,28 грн на відшкодування збитків, завданих Відповідачем-1 і Відповідачем-2; з Державного бюджету України (через Відповідача-3) 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої Відповідачем-1 і Відповідачем-2.

Відповідачі проти задоволення позовних вимог заперечували   та  вказували ,    що Позивач не є суб`єктом, що має права на відшкодування шкоди відповідно до   статті 1176 Цивільного кодексу України   та Закону №266/94-ВР.   
Позивач не володів жодним правовим статусом у кримінальному провадженні №22018030000000006, слідчі та інші процесуальні дії до нього не застосовувались, майно в нього не вилучалось, а факт протиправності дій Відповідача-1 при розслідуванні кримінального провадження та при прийнятті рішення про відмову в перерахуванні коштів на рахунок Позивача не встановлений, адже останнім не надано оригіналів  документів, які йому мав передати  ТОВ «Волинь Мото»  на виконання укладеного між ними договору 24.11.2017р. 
Відповідач-1 також  зауважував, що в постанові слідчого Слідчого відділу Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області від 24.11.2020 вирішено грошові кошти, виручені від реалізації арештованих речових доказів, передати власнику або його правонаступнику після вирішення питання про скасування арешту на спірне майно,  але не визначено, хто є правонаступником власника майна. В  судових рішеннях у справі №908/556/19 про банкрутство ТОВ «Волинь Мото» також не зазначено про наявність правонаступника цієї особи. Крім того підчас  досудового розслідування    ТОВ «Волинь Мото» не посилалося на  передачу ним прав    на товар   ФОП Котягіну Андрія Сергійовича.    
При первісному розгляді  спору     рішенням  Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 у справі № 910/4770/22,  залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2023,  відмовлено   у  задоволенні позову. 
Постановою Верховного Суду від 28.08.2023 касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Котягіна Андрія Сергійовича задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 у справі №910/4770/22 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Скасовуючи  рішення суду першої та другої інстанцій,  та передаючи справу на новий розгляд, Верховний Суд, зокрема, зазначив, що відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про стягнення 279129,72 грн з тієї підстави, що вказана сума коштів за своєю правовою природою не є збитками в розумінні чинного законодавства, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою те, що викладені в позовній заяві аргументи щодо підстав позову в цій частині мають ознаки кондикційного зобов`язання,  адже Позивач наголошував саме на необхідності повернення йому коштів, отриманих від реалізації майна у межах кримінального провадження      №22018030000000006, що зберігаються на депозитному рахунку в ГУ ДКУ у Волинській області. 
Такі   доводи обґрунтовані  безпідставністю утримання зазначених коштів після закриття відповідного кримінального провадження та скасування арешту. 
Тож, виснував Верховний суд, «керуючись завданням господарського судочинства та принципом jura novit curia («суд знає закони»), суди при вирішенні спору повинні були виходити саме зі змісту заявлених Позивачем вимог та, попри відсутність посилання у позовній заяві на положення   глави 83 Цивільного кодексу України, які регулюють недоговірні зобов`язання з повернення безпідставно набутого (збереженого) майна, мали встановити фактичні обставини щодо наявності чи відсутності підстав для повернення спірних грошових коштів (у сумі 279129,72 грн), на які посилається Позивач.».
При новому  розгляді спору,  06.02.2024  Господарським судом  міста Києва  прийнято рішення, яким   позов задоволено  частково.  Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1   на користь Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича   грошові кошти від реалізації майна у розмірі 279      129   грн. 72 коп.
Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код: НОМЕР_2)   до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4      186 (чотири тисячі сто вісімдесят шість) грн. 95 коп.
В іншій частині позову відмовлено. 
Вирішуючи  спір на користь Позивача і стягуючи з   Відповідача-1  грошові кошти від реалізації майна у розмірі 279      129   грн. 72 коп., суд  першої інстанції виходив   з того,  що    24.11.2017 між Позивачем та ТОВ «Волинь Мото»  був  укладений  договір  , за умовами якого ТОВ «Волинь Мото» відступило позивачу, а позивач набув право вимоги,  належне ТОВ «Волинь Мото» на підставі контракту від                  01.08.2017 №02/08, а також рахунку-фактури (invoice) від 03.11.2017 №ODN 2017000000101 (пункт 1 Договору відступлення).
У пункті     2 Договору   сторони вказали , що    у зв`язку з уступкою права вимоги за цим правочином Позивач набуває право власності на товар, що був предметом контракту від  01.08.2017 №02/08, а також рахунку-фактури (invoice) від 03.11.2017 №ODN 2017000000101, а саме: клеї (адгезиви) не в аерозольній упаковці в асортименті торговельної марки «Denlaks»:    - 500\19, у металевих ємностях по 13 кг, 702 шт.; Denlaks Inter - 333\19, у металевих ємностях по 13 кг, 128 шт.; Denlaks Inter - 49\19 PU 21, у металевих ємностях по 14 кг, 20 шт.; Denlaks Inter - 49\19 TP36, у металевих ємностях по 14 кг, 30 шт.; Denlaks T-28\19 Standart, у металевих ємностях по 14 кг, 70 шт.; Denlaks F-30 EXPO, у пластикових ємностях синього кольору по 17 кг, 281 шт.; Gallus solution, у пластикових ємностях білого кольору по 17 кг, 189 шт.; Denlaks DENTEKSLATEKS, у пластикових ємностях білого кольору по 19 кг, 20 шт.; Denlaks Inter - F-60\1 E97, у металевих ємностях по 0,8 кг, 107 шт.; Denlaks Inter - F-60\1 P2, у пластикових ємностях по 0,8 кг із розчинником у виді порошку в пакетиках з написами Denlaks Primer 280T, 142 шт.; Denlaks DensolV (Inter - F-60\1 D), у пластикових ємностях по 0,8 кг, 76 шт.; Desmodur RFE (Denlaks F-30 DF), в алюмінієвих ємностях по 0,75 кг, на кришці наявний напис «covestro», 38 шт.
Документи, які підтверджують виникнення у ТОВ «Волинь Мото» права вимоги, передаються ним Позивачу в момент підписання цього договору і факт передачі таких документів підтверджується підписанням сторонами цього договору. Сторони підтверджують, що ТОВ «Волинь Мото» повідомило Позивачу всю інформацію, яка є необхідною та важливою для здійснення права вимоги, що відступається за цим договором. Право вимоги ТОВ «Волинь Мото», що уступається за цим договором, переходить до Позивача в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору (пункти  4-6 Договору) .
03 листопада 2017 року між Oynurden Kimya Sanayi Ticaret A.S. (місто Стамбул, Туреччина) та ТОВ «Волинь Мото» оформлено рахунок-фактуру (invoice) №ODN 2017000000101 на товар зальною вартістю 26256,00 доларів США.
07.11.2017 для митного оформлення до відділу митного оформлення №5 митного поста «Ягодин» водієм перевізника   подано митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ за      №UA205020/2017/13233. 
У вказаній декларації вказано: «товари» «Клей (адгезиви), не в аерозольній упаковці» в асортименті, торговельної марки «Denlaks», вага нетто: 20650,00 кг, загальною вартістю 26256,00 доларів США, «відправник» - Oynurden Kimya Sanayi Ticaret A.S. (місто Стамбул, Туреччина), «покупець» - ТОВ «Волинь Мото». 
У супровідних документах було зазначено, що вказані товари не містять в собі наркотичних речовин і прекурсорів. 
Однак  у ході проведення митного оформлення вантажу «Клей (адгезиви), не в аерозольній упаковці…» виявлено, що заявлений товар у графі 31 МД ІМ 40 ДЕ від  07.11.2017 №UA205020/2017/013233 не відповідає встановленому складу відповідного артикулу. 

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від                  16.02.2018 у справі №161/2168/18 (яка набрала законної сили 22.02.2018) у кримінальному провадженні №22018030000000006 накладено арешт на майно - клейові системи виробництва Denlaks (Туреччина) в асортименті, а саме: Denlaks Inter - 500\19, у металевих ємностях по 13 кг, 702 шт.; Denlaks Inter - 333\19, у металевих ємностях по 13 кг, 128 шт.; Denlaks Inter - 49\19 PU 21, у металевих ємностях по 14 кг, 20 шт.; Denlaks Inter - 49\19 TP36, у металевих ємностях по 14 кг, 30 шт.; Denlaks T-28\19 Standart, у металевих ємностях по 14 кг, 70 шт.; Denlaks F-30 EXPO, у пластикових ємностях синього кольору по 17 кг, 281 шт.; Gallus solution, у пластикових ємностях білого кольору по 17 кг, 189 шт.; Denlaks DENTEKSLATEKS, у пластикових ємностях білого кольору по 19 кг, 20 шт.; Denlaks Inter - F-60\1 E97, в металевих ємностях по 0,8 кг, 107 шт.; Denlaks Inter - F-60\1 P2, у пластикових ємностях по 0,8 кг із розчинником у виді порошку в пакетиках з написами Denlaks Primer 280T, 142 шт.; Denlaks DensolV (Inter - F-60\1 D), у пластикових ємностях по 0,8 кг, 76 шт.; Desmodur RFE (Denlaks F-30 DF), в алюмінієвих ємностях по 0,75 кг, на кришці наявний напис «covestro», 38 шт.
За результатами митного оформлення інспекторами УПМП та МВ Волинської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил №621/20500/18 за ознаками правопорушення, передбаченого частиною 1      статті 483 Митного кодексу України, та вилучено відповідний товар. 
Постановою старшого слідчого в ОВС СВ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.02.2018 вилучену продукцію визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №22018030000000006 за ознаками злочину, передбаченого частиною 3   статті 305 Кримінального кодексу України.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від                  10.05.2018 у справі №161/6757/18 відповідну продукцію як речові докази у кримінальному провадженні передано для реалізації ТОВ «Волинь-Євробізнес».
За висновком експерта Волинської торгово-промислової палати України від 10.04.2018 №О-13, ринкова вартість усієї партії товару «Клей (адгезиви), не в аерозольній упаковці» торговельної марки «Denlaks» в асортименті, у кількості 1791 одиниць на момент проведення експертизи становила 408482,50 грн.  
Згідно з довідкою Відповідача-1 від 08.08.2022 №54/16/1141 переданий на реалізацію товар продано за ціною 279129,72 грн, які надійшли та знаходяться на депозитному рахунку Відповідача-1 №UA798201720355239006000006148.
Постановою Господарського суду Запорізької області від 23.07.2019 у справі №908/556/19 ТОВ «Волинь Мото» визнано банкрутом та відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.10.2019 у справі №908/556/19 ТОВ «Волинь Мото» ліквідовано та закрито провадження у справі.
Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 30.01.2020 (яка набрала законної сили 11.02.2020) провадження у справі за протоколом про порушення митних правил від 07.02.2018 №0621/20500/19 щодо директора ТОВ «Волинь Мото» Баркова   за ознаками частини 1   статті 483 Митного кодексу України   закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення. 
Питання про долю коштів у сумі 279129,72 грн, одержаних від реалізації вилучених за вказаним протоколом предметів, віднесено до компетенції органу, що здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні                  №22018030000000006.
Зі змісту постанови слідчого Слідчого відділу Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області від 24.11.2020 та ухали Любомльського районного суду Волинської області від 26.03.2021 вбачається, що першочергово відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄДРДР) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3   статті 305 Кримінального кодексу України, внесені 09.01.2018 за № 22018030000000006.
01 жовтня 2019 року до ЄДРДР внесені відомості за ознаками частини 1   статті 320 Кримінального кодексу України   за №22019030000000082.
Постановою прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області від 02.10.2019 матеріали досудового розслідування за №22019030000000082 об`єднано в одне провадження з матеріалами кримінального провадження №22018030000000006.
Кримінальне провадження №22018030000000006 за частиною 3   статті 305 Кримінального кодексу України   було відкрито щодо водія транспортного засобу , а за частиною 1   статті 320 зазначеного Кодексу   - щодо директора ТОВ «Волинь» Баркова О.В.
03.10.2019 кримінальне провадження від 09.01.2018 №22018030000000006 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3   статті 305 Кримінального кодексу України, старшим слідчим ОВС СВ ІНФОРМАЦІЯ_1 закрито на підставі пункту 2 частини 1   статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки була встановлена відсутність в діях цієї особи складу кримінального правопорушення.
Водночас, 03.10.2019 прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області визначено підслідність кримінального правопорушення, внесеного до ЄДРДР за №22018030000000006, за ознаками кримінального правопорушення за частиною 1  статті 320 Кримінального кодексу України   за слідчими слідчого відділення Любомльського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області.
Постановою слідчого Слідчого відділу Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області від 24.11.2020 кримінальне провадження №22018030000000006 за ознаками кримінального правопорушення за частиною 1   статті 320 Кримінального кодексу України   було закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.
Згідно з пунктом 4 вказаної постанови грошові кошти в сумі 279129,72 грн, виручені від реалізації вказаних арештованих речових доказів, вирішено передати власнику або його правонаступнику після вирішення питання про скасування арешту на спірне майно.
Позивач звернувся до Любомльського районного суду Волинської області з клопотанням про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.02.2018, а також просив зобов`язати Відповідача-1 і Відповідача-2 виплатити на його банківський рахунок кошти в сумі 279129,72 грн, отримані від реалізації арештованого майна.
Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 26.03.2021 у справі №163/2243/20 зазначене клопотання Позивача задоволено в частині зняття арешту, а також роз`яснено, що вирішення питання про зобов`язання вказаних осіб сплатити кошти не входить до дискреційних повноважень слідчого судді, а тому клопотання не підлягає задоволенню в цій частині.
19.04.2021 Позивач звернувся до Відповідача-1 з вимогою повернути йому 279129,72 грн, отримані від реалізації арештованого майна в межах кримінального провадження №22018030000000006.
Відповідач-1 у своїй відповіді від 17.06.2021 №54/16-2041 відмовив у поверненні Позивачу вказаних коштів у зв`язку з тим, що у вищезазначених ухвалах слідчих суддів його не визначено власником спірних коштів та відсутні приписи про їх передачу саме Позивачу. Водночас Відповідач-1 вказав, що він не наділений повноваженнями самостійно визначати особу, яка має право на повернення коштів після реалізації даного арештованого майна чи встановлювати факт права власності на спірні кошти.
16.07.2021 Позивач повторно звернувся до Відповідача-1 з вимогою повернути йому кошти, яка була залишена без відповіді та задоволення.
Задовольняючи   позовні вимоги на  користь   Позивача у розмірі 279   129,72 грн, місцевий господарський суд виходив  з того, що матеріали справи не містять доказів визнання недійсним Договору від 24.11.2017, укладеного між Позивачем та ТОВ «Волинь Мото», а відтак, Позивач набув право власності на товар, що був предметом контракту від 01.08.2017 №02/08, а також рахунку-фактури (invoice) від 03.11.2017 №ODN 2017000000101 в момент підписання Договору відступлення.   
Встановивши,  що Позивач є власником   майна, яке    було вилучено  у рамках досудового розслідування та згодом реалізовано, місцевий господарський суд     виснував, що    Позивачу  належить     право   на відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Суд також установив, що  Позивач не був учасником кримінальне провадження №22018030000000006 за частиною 3   статті 305 Кримінального кодексу України,  провадження   відкрито щодо водія  перевізника, а за частиною 1   статті 320 зазначеного Кодексу   - щодо директора ТОВ «Волинь» Баркова, проте   ця обставина не позбавляє Позивача права на відшкодування шкоди відповідно до частини 6   статті 1176 Цивільного кодексу України   на загальних підставах.
З такими доводами  місцевого господарського суду не погодилося  Управління Служби   безпеки України у Волинській   області  (відповідач-1), і  тому  звернулося з апеляційною скаргою до Північного апеляційного господарського суду, у якій  просило  рішення суду,  як незаконне скасувати в частинеі задоволених позовних вимог і прийняти нове рішення про відмову  у позові.  
У апеляційній  скарзі  Відповідач-1 звертав увагу суду  апеляційної інстанції  на ту обставину, що позивач   не довів виникнення у нього речового права власності на товар, адже    не подав  документів, які  за  умовами   укладеного  24.11.2017  між ТОВ «Волинь Мото» та ФОП Котягіним А.С.  договору   мали   бути  у нього в оригіналі.   Між тим  суд першої   інстанції  зобов`язав Позивача надати    для огляду   оригінали договору від 24.11.2017, укладеного між ТОВ «Волинь Мото» та ФОП Котягіним А.С., контракту № 02/08 від 02.08.2017, інвойсів та інших документів на товар, які підлягали   передачі Позивачу при укладанні договору від 24.11.2017.   
Своєю чергою Фізична особа-підприємець Котягін Андрій Сергійович також звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 у справі №   910/4770/22 в частині у якій йому було відмовлено в задоволенні позову і просив позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з Державного бюджету України (через Державну казначейську службу України) на користь Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича 488 858,28 грн на відшкодування збитків, завданих ІНФОРМАЦІЯ_1 та Головним управлінням Національної поліції у Волинській області;
- стягнути з Державного бюджету України (через Державну казначейську службу України) на користь Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича 100 000,00грн на відшкодування моральної шкоди, завданої ІНФОРМАЦІЯ_1 та Головним управлінням Національної поліції у Волинській області.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог є таким, що прийняте за нез`ясуванням обставин, що мають значення для справи; при невідповідності висновків викладених у рішенні суду першої інстанції встановленим обставинам справи та за неправильного застосування норм матеріального права.
За доводами скаржника, Відповідач-1 та Відповідач-2 вилучили та продали належне Позивачу майно, тому вони зобов`язані не лише повернути власнику кошти від реалізації цього майна, але й відшкодувати завдані цим збитки (різницю між загальною вартістю товару, яка вказана у митній декларації та ціною, за якою товар було реалізовано).
На переконання скаржника, у разі, коли суд вирішив стягнути на  користь власника суму від реалізації його майна, то відповідно, мав би стягнути й збитки, адже вартість товару була суттєво вищою ніж та сума, за яку товар був реалізований.
Також скаржник не погодився з тим, що якщо кримінальне провадження було відкрито не щодо позивача, то позивач не має права на відшкодування  шкоди.
За доводами скаржника моральну шкоду йому завдано діями СБУ та поліції, внаслідок тривалої невизначеності щодо перспектив захисту його майнових прав; ??глибокого відчуття несправедливості, розчарування та обурення безкарним свавіллям правоохоронних органів (що призвело до зміни звичного способу життя та негативно відобразилось на самопочутті); ??багаторічною неможливістю повернути належні позивачу кошти.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2024 матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича у судовій справі № 910/4770/22 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали господарської справи № 910/4770/22.
14.03.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали господарської справи № 910/4770/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/4770/22 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича та апеляційними скаргами ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2024. Розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича та апеляційних скарг ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 у справі № 910/4770/22 об`єднати в одне апеляційне провадження. Розгляд апеляційних скарг призначено на 02.05.2024.
27.03.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява від Котягіна Андрія Сергійовича про розгляд справи в режимі відеоконференції, яка ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 була задоволена.
28.03.2024 до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1, в якій позивач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1.
17.04.2024 до Північного апеляційного господарського суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу ФОП Котягіна А.С., в якій Відповідач-1 просив залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог - без змін.
01.05.2024 до Північного апеляційного господарського суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю представника та перебуванням на амбулаторному лікуванні, у зв`язку із захворюванням.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2024 розгляд апеляційних скарг відкладено на 30.05.2024. 
13.05.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява від Котягіна Андрія Сергійовича про розгляд справи в режимі відео конференції, яка ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2024 була задоволена.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2024 розгляд апеляційних скарг відкладено на 20.06.2024
31.05.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява від Котягіна Андрія Сергійовича про розгляд справи в режимі відео конференції, яка ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2024 була задоволена.
20.06.2024 судове засідання у справі № 910/4770/22 не відбулось, у зв`язку затримкою розгляду попередніх справ та, в подальшому,  оголошенною повітряною тривогою в місті Києві з 13:47 год. до 14:19 год., про що відображено на офіційному веб-порталі «Київ Цифровий» (https://kyiv.digital/storage/air-alert/stats.html).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2024 розгляд апеляційних скарг призначено на 04.07.2024.
20.06.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява від Котягіна Андрія Сергійовича про розгляд справи в режимі відео конференції, яка ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.0.7.2024 була задоволена.
У судове засідання 04.07.2024 в режимі відеоконференції з`явились Позивач та представник Відповідача-1, вимоги поданих ними апеляційних скарг підтримували.
Відповідач-2 та Відповідач-3 у судове засідання 04.07.2024 явку уповноважених представників не забезпечили. 
Відповідно до п. 12   ст. 270 Господарського процесуального кодексу України   неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні.
Розглянувши доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна  скарга Відповідача-1 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Позивача задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 
Цивільний кодекс  установлює , що    передача   власності на річ  здійснюється     на  підставі    розпорядчої   угоди, як - от:  договору купівлі-продажу,  дарування, поставки,  тощо 
Власник  також  може  відмовитися від права власності,   заявивши про це  або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності ( ст.  327  ЦК України ).
Згідно   398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.
Окремим  випадком   припинення права власності  є   припинення юридичної особи   чи смерть власника (п. 11 ч. 1 ст.  346  ЦК України). 
В силу диспозитивного характеру    ч. 1 ст. 224 ЦК України  закон  допускає, що    право власності у набувача майна за договором   виникає  з моменту передання   майна, якщо інше не встановлено   договором або законом.  
Відповідно   до ч. 2   цієї статті  переданням    майна   вважається      вручення його    набувачеві   або перевізникові, організації   зв`язку  тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого  без зобов`язання   доставки,    вручення коносаменту   або іншого  товарно-розпорядчого  документа  на майно.   
Утім,   сторони   вправі   домовитися, що    виникнення   у набувача    права    на майно      пов`язане     з   настанням    чи відпадіння  певної    обставини.  
24.11.2017  Позивач  та ТОВ «Волинь Мото» уклали  договір, за умовами якого ТОВ «Волинь Мото» відступило Позивачу, а Позивач набув право вимоги,  належне ТОВ «Волинь Мото» на підставі контракту від 01.08.2017 №02/08, а також рахунку-фактури (invoice) від 03.11.2017 №ODN 2017000000101 (пункт 1 Договору відступлення).
У пункті  2 Договору   сторони вказали, що у зв`язку з уступкою права вимоги за цим правочином Позивач набуває право власності на товар, що був предметом контракту від   01.08.2017 №02/08, а також рахунку-фактури (invoice) від 03.11.2017 №ODN 2017000000101.
Відповідно  до контракту від  01.08.2017 р.   №02/08 між   ТОВ «Волинь Мото»  та  Oynurden Kimya Sanayi Ticaret A.S. (місто Стамбул, Туреччина),  умовами  поставки   є  СРТ   Львів  правил Інкотермс  в редакції 2000 р. 
Умови  Поставки  СРТ Львів   означають  , що     продавець  доставить товар названому їм перевізнику.  Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення,  тож    покупець бере на себе всі ризики чи втрати ушкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. Під словом перевізник розуміється будь-яка організація, яка на підставі договору перевезення бере на себе зобов`язання забезпечити самому чи організувати перевезення товару по залізниці, автомобільним, повітряним, морським і внутрішнім водним чи іншим транспортом чи комбінацією цих видів транспорту.       
Колегія суддів  вважає, що закон  дозволяв ТОВ «Волинь Мото»   розпорядитися долею  товару,  який знаходився на момент такого розпорядження      у перевізника,   і підлягав     переданню     перевізником   ТОВ    «Волинь Мото» . 
У цьому випадку    Товариство мало   видати   Позивачу    довіреність на отримання     від перевізника   товару від імені   ТОВ    «Волинь Мото».   
З моменту      отримання    товару  від  перевізника, який  не  був  учасником     контракту від  01.08.2017 р.   №02/08,    Позивач      набув    би   право  володіння товаром,   а відтак  і      право на віндікаційні    та    кондикційні   вимоги.                  
Більше того,  про уступку прав вимоги   мав бути повідомлений  Oynurden Kimya Sanayi Ticaret A.S. (місто Стамбул, Туреччина).    
Однак,  до  позову    Позивач    не    надав  доказів   повідомлення Oynurden Kimya Sanayi Ticaret A.S.   про  вчинення уступки прав вимоги і не надав доказів  видання  йому  ТОВ «Волинь Мото» довіреності на отримання доставленого перевізником     товару. 
Верховний   суд   неодноразово  вказував  на нерозривний  зв`язок   між      виникненням процесуальних прав   на підставі   виникнення  у особи   матеріальних прав.  
У цьому  зв`язку   Північний   апеляційний господарський  суд     акцентує увагу    учасників   спору    на тій    обставині, що   до моменту   ліквідації  ТОВ    «Волинь Мото»,   Товариство    у  судових  процесах   процесах   не посилалося на  існування   укладеного   між  ним   та Позивачем    24.11.2017 р.    договору та набуття Котягіним А.С. права власностіна товар.
За таких  обставин справи,    висновок    суду  першої інстанції  про те, що Позивач  може вважатися потерпілим у розумінні   ст. 1212 Цивільного кодексу України є передчасним, тож   рішення суду як  ухвалене    за недоведеністю обставин, що мають значення  для  справи, які суд  визнав   встановленими, підлягає скасуванню.  
З урахуванням  викладених  мотивів,   підстави для задоволення апеляційної скарги Позивача  відсутні, а викладені ним доводи - неспроможні.

Розподіл судових витрат 
Скасування рішення суду першої інстанції передбачає здійснення нового розподілу  судових витрат.   
Витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
          Колегія суддів враховує, що звертаючись з позовом ФОП Котягін А.С. був звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 2   статті 3 Закону України «Про судовий збір», однак враховуючи, що під час апеляційного перегляду справи ФОП Котягін А.С. не довів порушення його прав, сплачений ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір за подання апеляційної скарги, колегія суддів покладає на позивача.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський    суд,- 

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 у справі № 910/4770/22 залишити без задоволення.
2.  Апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 у справі № 910/4770/22 задовольнити.
3. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 у справі № 910/4770/22 скасувати.
4. Прийняти у справі нове рішення, яким відмовити Фізичній особі-підприємцю Котягіну Андрію Сергійовичу у задоволенні позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1, Головного управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби України.
5. Здійснити по справі новий розподіл судових витрат.
6. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код: НОМЕР_2)    
6    280,42 грн (шість тисяч двісті вісімдесят гривень сорок дві копійки) судового збору за подання апеляційної скарги.
7. Доручити місцевому господарському суду видати наказ.
8. Матеріали справи №    910/4770/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
          Повний текст постанови складено 12.07.2024.

Головуючий суддя                                                            Л.В. Кропивна 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                Є.Ю. Пономаренко