ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 серпня 2024 року
м. Київ
 
справа № 693/1120/21
провадження № 61-4576св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,
 
учасники справи:
позивач -ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет»,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет»на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2022 року в складі судді Шимчика Р. В. та постанову Черкаського апеляційного суду від 07 березня 2023 року в складі колегії суддів: Сіренка Ю. В., Гончар Н. І., Фетісової Т. Л.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У  листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет» (далі - ТОВ «Агрофірма «Корвет») та просила: 
витребувати з незаконного володіння ТОВ «Агрофірма «Корвет» земельні ділянки загальною площею 2,8785 га та 2,9325 га, кадастрові номери 7120983400:02:001:0535 та 7120983400:02:001:0534 відповідно, які розташовані в адміністративних межах Кривчунського старостинського округу Уманського району Черкаської області, та передати їх власнику;
скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав з одночасним припиненням речових прав (права оренди земельної ділянки) за ТОВ «Агрофірма «Корвет» земельні ділянки загальною площею 2,8785 га та 2,9325 га, кадастрові номери 7120983400:02:001:0535 та 7120983400:02:001:0534 відповідно, які розташовані в адміністративних межах Кривчунського старостинського округу Уманського району Черкаської області, та належать їй на праві власності.
Позов мотивований тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 2,8785 га, кадастровий номер 7120983400:02:001:0535, та земельна ділянка площею 2,9325 га, кадастровий номер 7120983400:02:001:0534, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться в адміністративних межах Кривчунського старостинського округу Уманського району Черкаської області.
10 квітня 2010 року вона уклала з Фермерським господарством «Клевань» (далі - ФГ «Клевань») договори оренди належних їй земельних ділянок терміном дії на 10 років, які були зареєстровані 24 листопада 2010 року.
Пізніше їй стало відомо, що нібито 03 жовтня 2018 року вона уклала з ТОВ «Агрофірма «Корвет» договори оренди вищевказаних земельних ділянок на 10 років, на підставі яких 26 листопада 2018 року відбулася реєстрація права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Оскільки вона не укладала договори оренди з відповідачем, 25 березня 2020 року вона направила лист на адресу ТОВ «Агрофірма «Корвет» з вимогою повернути її земельні ділянки та припинити дію вказаних вище договорів оренди, які вона не укладала. Проте відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на повернення земельних ділянок.
Договори оренди землі були зареєстровані державним реєстратором Каленчуком М. А., який перебував у трудових відносинах з Черкаською філією Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості», яке перебуває в стані припинення.
З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила позов задовольнити.
Короткий зміст судових рішень в справі
Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 07 березня 2023 року, позов задоволено.
Витребувано з незаконного володіння ТОВ «Агрофірма «Корвет» земельну ділянку загальною площею 2, 8785 га, кадастровий номер 7120983400:02:001:0535, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована в адміністративних межах Кривчунського старостинського округу Уманського району Черкаської області, та передано її власнику ОСОБА_1 .
Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав з одночасним припиненням речових прав (права оренди земельної ділянки) за ТОВ «Агрофірма «Корвет» на земельну ділянку загальною площею 2, 8785 га, кадастровий номер 7120983400:02:001:0535, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована в адміністративних межах Кривчунського старостинського округу Уманського району Черкаської області, та належить ОСОБА_1 . 
Витребувано із незаконного володіння ТОВ «Агрофірма «Корвет» земельну ділянку загальною площею 2, 9325 га, кадастровий номер 7120983400:02:001:0534, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована в адміністративних межах Кривчунського старостинського округу Уманського району Черкаської області, та передано її власнику ОСОБА_1 . 
Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав з одночасним припиненням речових прав (права оренди земельної ділянки) за ТОВ «Агрофірма «Корвет» на земельну ділянку загальною площею 2, 9325 га, кадастровий номер 7120983400:02:001:0534, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована в адміністративних межах Кривчунського старостинського округу Уманського району Черкаської області, та належить ОСОБА_1 . 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач не виявляла свою волю до вчинення правочинів (договорів оренди землі), а відповідач не надав належні та достатні докази на спростування цих обставин. Таким чином правочини є такими, що не вчинені, тому правовідносини з  договорів оренди між сторонами не виникли.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У березні 2023 року ТОВ «Агрофірма «Корвет» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просило скасувати рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 07 березня 2023 року Талалаївського районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 січня 2023 року і ухвалити нове  рішення про відмову в задоволенні позову.
На обґрунтування касаційної скарги зазначало про застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 04 вересня 2019 року в справі № 760/10691/18, від 09 жовтня 2020 року в справі № 618/135/19 та від 14 липня 2021 року в справі № 311/2233/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Безпідставними є висновки судів про те, що відповідач не вчинив усі необхідні дії на спростування обставин непідписання позивачем оспорюваних договорів, оскільки ухвала суду про витребування оригіналів договорів оренди землі не була виконана не відповідачем, а КП «Реєстрація нерухомості».
Позивач отримувала орендну плату за договорами оренди землі від 03 жовтня 2018 року, що підтверджує існування між сторонами договірних відносин.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Жашківського районного суду Черкаської області.
27 червня 2023 року справа № 693/1120/21 надійшла до Верховного Суду.
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що   ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок: площею 2,8785 га, кадастровий номер 7120983400:02:001:0535, та площею 2,9325 га, кадастровий номер 7120983400:02:001:0534, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться в адміністративних межах Кривчунського сільської ради Уманського району Черкаської області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інформацією з Державного земельного кадастру.
10 квітня 2010 року ОСОБА_1 уклала з ФГ «Клевань» договори оренди належних їй земельних ділянок строком на 10 років. Вказані договори були зареєстровані 24 листопада 2010 року.
У 2020 році ОСОБА_1 звернулася до директора ТОВ «Агрофірма «Корвет» з листом, в якому вказала, що їй стало відомо про те, що 03 жовтня 2018 року вона нібито уклала з товариством договори оренди належних їй земельних ділянок строком на 10 років. Повідомила, що ніколи не укладала та не підписувала ці договори оренди, тому просила до 15 березня 2020 року повернути їй земельні ділянки та припинити дію вказаних договорів.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (частина перша статті 207 ЦК України). Таким чином, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на дату, зазначену в оспорюваній додатковій угоді) договір оренди землі укладається в письмовій формі.
У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
Реєстрація неукладеного сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою.
Отже, реєстрація права оренди за орендарем на вказану земельну ділянку, коли договір оренди орендодавець фактично не підписувала (правочин є неукладеним), не відповідає вимогам закону.
Схожих висновків дійшов Верховний Суд і у постанові від 05 серпня 2020 року у справі № 125/702/17 (провадження № 61-48842св18).
Ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом пред`явлення вимоги про повернення таких земельних ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду, зокрема, від 23 вересня 2020 року у справі № 396/1857/16, від 11 листопада 2020 року у справі № 598/538/19 (провадження № 61-9846св20) та від 14 грудня 2022 року у справі № 394/85/21-ц (провадження № 61-9582св22).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала, що не підписувала договори оренди землі від 03 жовтня 2018 року.
Разом з позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про витребування оригіналів договорів оренди землі, які необхідні для призначення судової почеркознавчої експертизи.
Вказане клопотання було задоволене ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2021 року, витребувано у ТОВ «Агрофірма «Корвет» та Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» оригінали договорів оренди від 03 жовтня 2018 року, укладених між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Корвет», однак оригінали оспорюваних договорів надані суду не були.
20 грудня 2021 року ТОВ «Агрофірма «Корвет» повідомило суд, що у зв`язку зі зникненням оригіналів договорів оренди землі, укладених з ОСОБА_1 щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 7120983400:02:001:0535 та 7120983400:02:001:0534, надати їх неможливо. 
24 травня 2022 року на виконання ухвали Жашківського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2022 року з ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшли копії матеріалів перевірки заяви ОСОБА_2 (ТОВ «Агрофірма «Корвет») щодо втрати договорів оренди землі, укладених з  ОСОБА_1 , з яких вбачається, що ОСОБА_2 звертався до ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області із заявою про втрату ним оригіналів договорів оренди землі. У зв?язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, вказану заяву було розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян» та встановлено, що серед вилучених, чи знайдених речей у ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області договори оренди землі не значаться.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду (частина десята статті 84 ЦПК України).
Суди першої інстанції врахувавши, що позивач не виявляла свою волю до вчинення оспорюваних правочинів, а відповідач не надав оригінали документів, необхідних для проведення судової почеркознавчої експертизи,  висновки якої могли підтвердити чи спростувати доводи ОСОБА_1 про непідписання нею договорів оренди землі від 03 жовтня 2018 року, дійшов правильного висновку про задоволення позову.
Висновки судів не суперечать правовим висновкам, викладеним Верховним Судом у зазначеній в касаційній скарзі постанові.
Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що позивач отримувала орендну плату за договорами оренди землі від 03 жовтня 2018 року, що підтверджує існування між сторонами договірних відносин з огляду на те, що надана відповідачем копія видаткового касового ордеру від 23 грудня 2021 року не може бути беззаперечним свідченням того, що ОСОБА_1 отримувала орендну плату саме за оспорюваними договорами оренди від 03 жовтня 2018 року.
Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій касаційна скарга не містить.
Обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судових рішень, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. 
Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону, і підстав для їх скасування немає.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ТОВ «Агрофірма «Корвет» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду залишити без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет» залишити без задоволення.
Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 07 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                            М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко