ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1005/22  Номер провадження 22-ц/814/1423/24	Головуючий у 1-й інстанції Морозов В.Ю.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Триголов В.М.
Судді: Дорош А.І., Лобов О.А. 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "А-Фінанс" на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 06 грудня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "А-Фінанс" про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,-
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «А-Фінанс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 94953 грн 44 коп.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.11.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «А-Фінанс» укладено договір фінансового лізингу №153Л/301121. Відповідно до п.1 договору, відповідач взяв на себе зобов`язання набути у власність та передати позивачу на умовах фінансового лізингу в платне володіння та користування з правом викупу транспортного засобу Dodge Journey, 2013 року випуску вартістю 296729 грн 50 коп. Згідно п.п.1.1.1, п.2 договору, з метою виконання відповідачем своїх зобов`язань за цим договором, позивач взяв на себе зобов`язання сплачувати на користь відповідача лізингові платежі, в тому числі авансовий платіж, не пізніше дат та у розмірах визначених Графіком внесення лізингових платежів, що є додатком №1 до Договору. 
На виконання вказаних умов договору та на підставі виставлених відповідачем рахунків на оплату №153Л від 30.11.2021, позивач здійснив оплату авансового лізингового платежу у сумі 89018 грн 85 коп. та першого лізингового платежу у сумі 5934 грн 59 коп., що підтверджується відповідними квитанціями, проте станом на теперішній час своє зобов`язання з придбання об`єкта лізингу відповідач не виконав. Окрім того, договір укладений з порушенням вимог законодавства, щодо його обов`язкового нотаріального посвідчення.
Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 06 грудня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «А-Фінанс» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину задовілено повністю.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «А-Фінанс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 94953 (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 44 коп.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «А-Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати.
В апеляційному порядку рішення оскаржив відповідач ТОВ «Фінансова компанія «А-Фінанс». Скарга мотивована тим , що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права , при цьому суд не повно встановив усі фактичні обставини, які мають значення для справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.
Скаржник вказує, що сторони пунктом 12.1.1 договору передбачили , що договір фінансового лізингу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню на вимогу однієї зі сторін такого договору. Оскільки жодна зі сторін не заявила вимогу щодо нотаріального посвідчення , Договір було укладено у простій письмовій формі , що не суперечить чинному законодавству України.
Також, апелянт зазначає , що у зв`язку із регулюванням на рівні спеціального закону, не зважаючи на структурне розміщення в самому ЦК України, договір лізингу є самостійним видом договору , який має власний масив правового регулювання , а тому більш обґрунтованим , як видається , буде застосування положень, що врегульовують цей договір на рівні спеціального закону – ЗУ « Про фінансовий лізинг».
ТОВ «Фінансова компанія «А-Фінанс» просить скасувати рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 06 грудня 2023 року, та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Судовим розглядом встановлено, що 30.11.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «А-Фінанс» укладено договір фінансового лізингу №153Л/301121, відповідач взяв на себе зобов`язання набути у власність та передати позивачу на умовах фінансового лізингу в платне володіння та користування з правом викупу транспортного засобу Dodge Journey, 2013 року випуску вартістю 296729 грн 50 коп.
Згідно квитанції від 03.12.2021 ОСОБА_1 було сплачено 89 018 грн 85 коп авансового лізингового платежу, та 5934 грн 59 коп першого лізингового платежу. (а.с.15)
Задовільняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , суд першої інстанції з посиланням на вимоги ст.799 ЦК України вказав, що укладений між сторонами договір не відповідає вимогам закону щодо форми правочину в частині обов`язкового нотаріального посвідчення, а відтак, є нікчемним, а тому мають місце правові підстави для визнання договору нікчемним та стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «А-Фінанс» на користь позивача сплаченої суми у розмірі 94953 грн 44 коп.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.
За приписами частини першої статті 806 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до Договору лізингу від 30.11.2021 року, який є предметом дослідження, такий є непрямим, оскільки сторонами обумовлено, що лізингоодержувач зобов`язується придбати предмет лізингу у майбутньому (отримати право власності), а лізингодавець зобов`язується передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу.
Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» (далі Закон) визначено, що фінансовий лізинг-вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Згідно з ч.1 ст.2 Закону відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.
Такий договір за своєю природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає із змісту договору відповідно до статті 628 ЦК.
Згідно із статтею 799 ЦК договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.
Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Згідно ч.1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 220 ЦК у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою- третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відтак, даючи аналіз зібраним по справі доказам, суд першої інстанції правильно зазначив, що договір фінансового лізингу від 30.11.2021 року, укладений між відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «А-Фінанс» та ОСОБА_1 , предметом якого є транспортний засіб, всупереч положенням ст.799 ЦК не був нотаріально посвідчений, а тому відповідно до приписів ст.220 ЦК є нікчемним.
Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду України від 16.12.2015 року у справі №6-2766цс/15 та від 19.10.2016 року у справі № 6-1551цс/16; від 18 січня 2017 року у справі № 6-648цс/16.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача в частині дійсності договору лізингу оскільки сторонами не висловлювалась вимога про нотаріальне посвідчення договору.
Відповідно до частини першої ст.216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Правилами абзацу другого частини першої статті 216 ЦК визначено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. 
Судом при прийняті рішення враховано, що протягом усього часу виконання нікчемного правочину товариство отримувало від позивача ОСОБА_1 лізингові платежі (до яких входить і плата за користування предметом лізингу), користувалося ними і розпоряджалося цими грошовими коштами, а відповідно повною мірою стосовно і цих грошових коштів у ТОВ «ФК «А-Фінанс» виникло зобов`язання зі збереження майна без достатньої правової підстави.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції застосував наслідки нікчемності договору фінансового лізингу шляхом повернення лізингоодержувачу сплаченої ним суми, що відповідає нормам законодавства які регулюють спірні правовідносини .
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "А-Фінанс" – залишити без задоволення.
Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 06 грудня 2023 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді:    А.І. Дорош

О.А. Лобов