Номер провадження: 33/813/1681/24
Номер справи місцевого суду: 504/1487/24 
Головуючий у першій інстанції Якимів А.В. 
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,
за участю:
секретаря Козлової В.А.,
правопорушника ОСОБА_1 ,
захисника ОСОБА_1 - адвоката Гармаша М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Гармаша Михайла Юрійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.05.2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , який працює водієм, посвідчення водія  НОМЕР_1 . Визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Відповідно до адміністративних матеріалів, що 16.03.2024 року, о 23 год. 00 хв. за адресою: Одеська область, Одеський район, автодорога М-14, 21 км + 700м, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом MAN TGX18.440 державний номерний знак (далі - д.н.з) НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме почервоніння очей та обличчя, звужені зіниці очей, млява мова, поведінка не відповідає дійсності, від огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) , за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с.1)
Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.05.2024 року, про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с.46-48)
Не погоджуючись із вказаною вище постановою, від 02.05.2024 представник ОСОБА_1 , подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с.49-53)
Доводи апеляційної скарги були обґрунтовані наступними обставинами:
1. ОСОБА_1 , не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а просив його проходження на місці зупинки. При цьому. згідно з результатами лабораторного дослідження будь-яких наркотичних речовин та стану сп`яніння в організмі ОСОБА_1 , виявлено не було;
2.Незаконна та необґрунтована вимога інспектора патрульної поліції про необхідність проходження медичного огляду;
3.Щодо провокації з боку працівників патрульної поліції та медичного закладу до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння;
4.Матеріали, які надійшли до суду, не містять доказів того, що ОСОБА_1 , установленому законодавством порядку відсторонено від керування, а автомобіль затримано;
5.Зі змісту протоколу ОСОБА_1 , видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, що фактично свідчить про надання дозвільного документа який надає право керувати транспортним засобом.

Дослідивши апеляційну скаргу, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі по тексту Інструкція), затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Розділом 3 Інструкції регламентований порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.
Відповідно до частин першої третьої статті 266КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (частина п`ята статті 266 КУпАП).
Відповідно до пункту 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до КУпАП.
Згідно з пунктами 2, 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, якщо водій відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічних спеціальних засобів або висловив незгоду з його результатами.
Як видно з відеозапису нагрудної камери поліцейського ОСОБА_1 , під час спілкування з працівниками поліції ознак наркотичного сп`яніння не мав, поводився спокійно, відповідно до обстановки події, його обличчя мало природній колір, вираженого тремтіння пальців рук не мав.
Так, у процесі спілкування з ОСОБА_1 , працівники поліції не перевіряли будь-яких ознак сп`яніння.
Також, можна зробити висновок із відеозапису, що ОСОБА_1 , не відмовлявся від проходження огляду, а навпаки був заохочений, щоб був проведений в установленому законом порядку, що підтверджується на 01:22:52 відеозаписом.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).
Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.
Суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд не є каральним органом. Суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення. У разі встановлення такої вини притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Також суд звертає увагу на дії працівника поліції, які полягають у тому, що у процесі спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції не перевіряли будь-яких ознак сп`яніння. На відео файлі зафіксовано, як поліцейські вказують, що ОСОБА_1 , може зокрема відмовитись від проходження огляду, оскільки з його слів вбачається, що якби поліцейські не повідомили, що він може не проходити такий огляд, то фактично в нього не було б іншого вибору окрім як проїхати з поліцейськими.
Таким чином, працівники патрульної поліції фактично спровокували ОСОБА_1 , до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, схиливши його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Вищевикладені обставини, свідчать про порушення Закону України «Про національну поліцію» та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також недопустимість доказів, якими обґрунтовано винуватість ОСОБА_1 .
Суд зазначає, що ОСОБА_1 має право керувати транспортними засобами семи категорій, має водійський стаж більше двадцяти років, працює на посаді водія вантажного автомобіля.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
З огляду на те,що встановлений порядок медичного огляду  ОСОБА_1  дотриманий не був, апеляційний суд приходить до висновку, що вина  ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколі "поза розумним сумнівом" не знайшли свого підтвердження.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Відповідно до пункту 1 статті 247КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1, ч.1 ст. 247, ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 
  
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Гармаша Михайла Юрійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.05.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати.
Прийняти постанову, якою адміністративне провадження у справі відносно  ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складуадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

У зв`язку з перебуванням судді Сегеди С.М. у відпустці та відкликання його із відпустки 22 і 23.07.2024 року, повне судове рішення складено 12.08.2024 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        С.М. Сегеда