Справа № 308/681/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       01 серпня 2024 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.
за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 квітня 2023 року, ухвалене головуючим суддею Бедьо В.І. у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська Страхова Група» про стягнення страхового відшкодування
встановив:
У січні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі ПрАТ «Страхова компанія «УСГ») про стягнення страхового відшкодування.
Позовні вимоги мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 на перехресті вулиці Об`їзна-Ротмана в місті Ужгород відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме наїзд невстановленого автомобіля на пішохода ОСОБА_3 , водій якого залишив місце ДТП, з наступним переїздом через лежачого на проїзній частині пішохода автомобіля марки «ВАЗ-НИВА», моделі 2121, р. н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 . В результаті даної ДТП пішохід ОСОБА_3 , помер на місці пригоди від отриманих тілесних ушкоджень. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди ІНФОРМАЦІЯ_5 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017070000000244 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 на момент дорожньо-транспортної пригоди (ІНФОРМАЦІЯ_5) була застрахована у ПрАТ «СК «УСГ» за полісом №АК6966793.
29 січня 2019 року на адресу ПрАТ «СК «УСГ» було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах матері, доньки та дружини - у загальному розмірі 192 000 грн., серед яких: для дружини потерпілого - ОСОБА_1 - 12800,00 грн моральної шкоди та 38400,00 грн витрат на поховання; для доньки потерпілого - ОСОБА_2 - 12800,00 грн моральної шкоди; для матері потерпілого - ОСОБА_5 - 12800,00 грн моральної шкоди та 115 200,00 грн витрат на утримання.
21 липня 2022 року на адресу ПрАТ «СК «УСГ» було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах матері та доньки - у загальному розмірі 76 800 грн, серед яких: для дружини потерпілого - ОСОБА_1 - 19 200, 00 грн моральної шкоди та 38 400, 00 грн витрат на поховання; для доньки потерпілого - ОСОБА_2 - 19 200, 00 грн моральної шкоди.
29 серпня 2022 року ПРАТ «СК «УСГ» листом повідомило, що відповідачем буде здійснено виплату страхового відшкодування за сумами, вказаними у первинній заяві, а саме: для дружини потерпілого - ОСОБА_1 - 12 800, 00 грн моральної шкоди та 38 400, 00 грн витрат на поховання; для доньки потерпілого - ОСОБА_2 - 12 800, 00 грн моральної шкоди.
01 вересня 2022 року на банківський рахунок позивачів надійшли кошти у розрахунку, вказаному вище.
Позивачі вважають, що ПрАТ «СК «УСГ» не лише не сплатило вчасно страхове відшкодування (у межах 90 днів після надсилання заяви про виплату страхового відшкодування), затягнувши його виплату на три роки, але й не виплатило повну суму страхового відшкодування для позивачів. Отож, рішення ПрАТ «СК «УСГ» про неповну виплату є необгрунтованим та таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування.
З врахуванням наведеного ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд:
стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 6 400 гривень, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 43 591,81 грн, три відсотки річних у розмірі 5838,38 грн, інфляційні втрати у розмірі 22 729,36 грн, всього - 72 159,55 грн, понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн;
стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «УСГ», на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 6 400 грн, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 15 226,13 грн, три відсотки річних у розмірі 1987,86 грн, інфляційні втрати у розмірі 7797,41 грн, всього - 25 011,40 грн, понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 квітня 2023 року позовну заяву задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», місцезнаходження: 03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32А, код ЄДРПОУ: 30859524 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 :
- страхове відшкодування в розмірі - 6400 гривень;
- три відсотки річних у розмірі - 5838, 38 грн 
- інфляційні витрати у розмірі - 22 729,36 грн.
Всього - 34 967,74 грн.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», місцезнаходження: 03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32А, код ЄДРПОУ: 30859524 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_2 :
- страхове відшкодування в розмірі - 6400 грн;
- три відсотки річних у розмірі - 1987,86 грн,
- інфляційні витрати у розмірі - 7797,41 грн.
Всього - 16 185,27 грн. 
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», місцезнаходження: 03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32А, код ЄДРПОУ: 30859524 на користь держави - 511,36 гривень судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Зазначає, що ПАТ «СК «УСТ» виконало свої зобов`язання та зобов`язання ТДВ «СТДВ «ГЛОБУС» як його правонаступник перед ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за укладеними полісами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6966793 від 20.10.2017 року та № АК/7278888 від 16.10.2017 року в повному обсязі з урахуванням сформованої судової практики. Таким чином, ПАТ «СК «УСТ» вважає, що в будь-якому випадку не підлягає відшкодуванню ОСОБА_2 та ОСОБА_1 моральна шкода в розмірі 6 400,00 грн кожній.
Вказує, що 04.02.2019 до ПАТ «СК «УСГ» звернувся представник ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 - ОСОБА_6 з заявою про виплату страхового відшкодування від 29.01.2019 по полісу № АК/6966793 від 20.10.2017, укладеного ПАТ «СК «УСГ».
22.02.2019 ПАТ «СК «УСГ» направило лист до ТОВ «ЮК «Центр автовиплат поліс», яким повідомило про зупинення розгляду заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про виплату страхового відшкодування до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили відповідно до вимог п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Таким чином, ПАТ «СК «УСГ» вважає, що страховик призупинив розгляд заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про виплату страхового відшкодування відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на законних підставах.
Таким чином, ПАТ «СК «УСГ» вважає, що ст. 35 та ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено чіткий перелік документів на підставі яких Страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування, однак представником Позивачів не було надано ПАТ «СК «УСГ» вичерпного переліку документів, передбачених ст. 35 та ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
17.06.2022 до ПАТ «СК «УСГ» звернувся представник ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - ОСОБА_6 із заявою про долучення документів від 10.06.2021, до якої було долучено копію ухвали Закарпатського апеляційного суду від 13.05.2022.
Тобто, саме з моменту коли ПАТ «СК «УСГ» стало відомо, а це 17.06.2022 р. про набрання рішенням у кримінальній справі № 308/3253/19 законної сили, у страховика настав строк для виконання грошового зобов`язання.
17.06.2022 року ПАТ «СК «УСГ» було поновлено розгляд страхової справи про виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по полісу № АК/6966793 від 20.10.2017, укладеного ПАТ «СК «УСГ» та відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик протягом 90 днів але не пізніше 15.09.2022 повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або про його відмову.
28.07.2022 року до ПАТ «СК «УСГ» звернувся представник ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - ОСОБА_6 з заявою про долучення документів від 21.07.2022 року, до якої було долучено заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування від 19.07.2022 року по полісу № АК/7278888 від 16.10.2017 року, укладеного ТДВ «СТДВ «ГЛОБУС».
Отже, ПАТ «СК «УСГ», як правонаступник ТДВ «СТДВ «ГЛОБУС» починаючи з 28.07.2022 протягом 90 днів але не пізніше 26.10.2022 року повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 або про його відмову по полісу № АК/7278888 від 16.10.2017 року, укладеного ТДВ «СТДВ «ГЛОБУС».
31.08.2022 року ПАТ «СК «УСГ» як правонаступник ТДВ «СТДВ «ГЛОБУС» було сплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 25 400,00 грн. по полісу № АК/7278888 від 16.10.2017 року.
31.08.2022 року ПАТ «СК «УСГ» було сплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 25 400,00 грн по полісу № АК/6966793 від 20.10.2017 року.
31.08.2022 року ПАТ «СК «УСГ» як правонаступник ТДВ «СТДВ «ГЛОБУС» було сплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 6 400,00 грн. по полісу № АК/7278888 від 16.10.2017 року.
31.08.2022 року ПАТ «СК «УСГ» було сплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 6 400,00 грн. по полісу № АК/6966793 від 20.10.2017 року.
Таким чином, ПАТ «СК «УСГ» виконало свої зобов`язання та зобов`язання ТДВ «СТДВ «ГЛОБУС» як його правонаступник перед потерпілими особами за укладеними полісами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6966793 від 20.10.2017 року та № АК/7278888 від 16.10.2017 року в повному обсязі відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах 90 денного строку.
Тому ПАТ «СК «УСГ» вважає, що в будь-якому випадку не підлягає відшкодуванню ОСОБА_2 три відсотки річних у розмірі 1 987,86 грн. та інфляційні витрати у розмірі 7 797,41 грн., та ОСОБА_1 три відсотки річних у розмірі 5 838,38 грн. та інфляційні витрати у розмірі 22 729,36 гри., а тому рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.04.2023 року підлягає скасуванню.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Ільків М.М., подали відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Суд вірно встановив фактичні обставини справи, оцінив надані сторонами докази та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 біля 17 години 50 хвилин, на перехресті вулиці Об`їзна - Ротмана в місті Ужгород, відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме наїзд невстановленого автомобіля на пішохода гр. ОСОБА_3 , водій якого залишив місце ДТП, з послідуючим переїздом через лежачого на проїзній частині пішохода автомобіля марки «ВАЗ - НИВА» моделі «2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водієм гр.. ОСОБА_4 . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід гр. ОСОБА_3 помер на місці пригоди від отриманих тілесних ушкоджень.За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 06.12.2017 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017070000000244 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.03.2021 року у справі №308/3253/19 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні даного кримінального правопорушення. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 13.05.2022 року вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.03.2021 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України скасовано, а кримінальне провадження щодо нього в цій частині закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284, 417 КПК України, а за ч. 3 ст. 135 КК України даний вирок залишено без змін.
З`ясовано також, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_8 , як володільця транспортного засобу на момент дорожньо-трнаспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ПАТ «СК «УСГ» згідно полісу №АК/7278888 а також цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_9 , як володільця транспортного засобу на момент дорожньо-трнаспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ПАТ «СК «УСГ» згідно полісу №АК/6966793.
Як вбачається з довідки ТОВ «Наш-добробут» Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради № 1775 від 13.12.2018 року, ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_1 26.09.1981 року уклала шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 30.06.2011 року, виданого повторно.
ОСОБА_10 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно серії НОМЕР_5 від 13.12.2018 та в подальшому при укладенні шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 21.05.2009 року.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 28.04.2021 року мати ОСОБА_3 , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Між сторонами виник спір щодо відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю в ДТП ОСОБА_3 , в порядку страхового відшкодування. Ці правовідносини урегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).
За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.
Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.
Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.
Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18) та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21).
Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 280/1222/17 (провадження № 61-42888св18).
З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).
Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.
При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.
Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.
Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.
Крім того, вищенаведеним пунктом 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом у порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 242/1930/21 (провадження № 61-17923св21), та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21).
Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
За правилами частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
За частиною першою статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.
Тобто відповідальність страховика, передбачена пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою статті 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.

Та встановлено, що представником позивачів, а саме директором ТОВ «Центр авто виплат поліс» Шелепінським О.М. 29.01.2019 на адресу відповідача ПАТ «СК «УСГ» було направлена заява про виплату страхового відшкодування, а в подальшому скеровано на їхню адресу заяви про долучення документів від 24.03.2021, від 10.06.2022, від 17.06.2022, та від 21.07.2022.
Згідно листа відповідача ПАТ «СК «УСГ» №03/0971 від 22.02.2019 позивачам повідомлено про те, що для врегулювання заявленого випадку необхідно надати рішення суду чи постанову про закриття кримінального провадження у разі надання вказаних документів страхова компанія повернеться до розгляду страхової справи, тобто на даний час не має підстав для виплати страхового відшкодування.
Згідно листа відповідача ПАТ «СК «УСГ» №ДКЦВ- 17192/2 від 29.08.2022 ПАТ «СК «УСГ» прийшло до висновку, що у двох водіїв ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникає цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну життю потерпілого. Згідно наданих документів право на отримання моральної шкоди, пов`язаної зі смертю ОСОБА_3 мали матір ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_2 і дружина ОСОБА_1 в рівних частинах, по 4 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, що становить 12 800,00 грн. Згідно наданих документів, які підтверджують факт понесених втрат ОСОБА_2 на спорудження надгробного пам`ятника потерпілому, що становлять 38000,00 грн.
Згідно розрахунку суми страхового відшкодування від 31.08.2022 року, страхового акту №ДКЦВ-26263 від 31.08.2022 року та платіжного доручення №37012 від 31.08.2022 року на рахунок ОСОБА_2 . ПАТ «СК «УСГ» було перераховано кошти у розмірі 25400,00 грн.
Згідно розрахунку суми страхового відшкодування від 31.08.2022 року, страхового акту №ДКЦВ-17193 від 31.08.2022 року та платіжного доручення №37005 від 31.08.2022 року на рахунок ОСОБА_2 . ПАТ «СК «УСГ» було перераховано кошти у розмірі 25400,00 грн.
Згідно розрахунку суми страхового відшкодування від 31.08.2022 року, страхового акту №ДКЦВ-26262 від 31.08.2022 року та платіжного доручення №37011 від 31.08.2022 року на рахунок ОСОБА_1 . ПАТ «СК «УСГ» було перераховано кошти у розмірі 6400,00 грн.
Згідно розрахунку суми страхового відшкодування від 31.08.2022 року, страхового акту №ДКЦВ-17192 від 31.08.2022 року та платіжного доручення №37010 від 31.08.2022 року на рахунок ОСОБА_1 . ПАТ «СК «УСГ» було перераховано кошти у розмірі 6400,00 грн.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 200/4309/14-ц (провадження № 61-23763св18) зазначено, що «інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 452/3519/15 (провадження № 61-14973св18) зазначено, що «правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Суд першої інстанції, приймаючи до уваги, що позивачі звернулися до відповідача з заявою про страхове відшкодування 29.01.2019, дійшов правильного висновку, що у страхової компанії з поданням страхувальником такої заяви виник обов`язок виплатити страхове відшкодування позивачам не пізніше 90 днів з дня такого звернення, а саме до 29.04.2019.
Установлено, що виплата страхового відшкодування була здійснена відповідачем 01.09.2022.
З огляду на обставини справи, оцінивши наявні докази, керуючись вказаними нормами матеріального права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для застосування положень частини другої статті 625 ЦК України та обґрунтовано стягнув з відповідача на користь ОСОБА_1 3% річних 5 835,38 грн, інфляційні втрати в сумі 22 729,36 грн та на користь ОСОБА_2 3% річних 1 987,86 грн, інфляційні втрати в сумі 7 797,41 грн за вказаний вище період.

Що стосується стягненої з відповідача на користь позивачів страхової виплати в сумі по 6 400 грн на кожну, то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що загальний розмір страхового відшкодування ділиться на осіб, які мають право на таке відшкодування, у даному випадку це дружина загиблого ОСОБА_3 - ОСОБА_1 та донька - ОСОБА_2 . 

Доводи апеляційної скарги не дають підстави вважати, що судом ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права, чи неправильним застосуванням норм матеріального права.
Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України. 
Тож, керуючись статтями 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України апеляційний суд 
постановив:
апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», залишити без задоволення.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 квітня 2023 року, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 08 серпня 2024 року.
Головуючий: 
Судді: