ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5986/24 Справа № 204/14410/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д.Л. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Барильської А.П., Демченко Е.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року по справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2023 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 вересня 2023 року до закінчення навчання. 
Позов мотивовано тим, що 06 вересня 2003 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2010 року. Від подружнього життя сторони мають спільну дитину, сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідач сплачував аліменти на утримання сина до досягнення останнім повноліття. На теперішній час повнолітній син ОСОБА_3 навчається в Дніпровському індустріально-педагогічному фаховому коледжі за спеціальністю 014 Середня освіта, термін навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2025 року. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а власних грошових коштів позивача недостатньо для забезпечення в повному обсязі потреб сина. За таких обставин позивач змушена звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. 
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року позов задоволено частково та ухвалено: Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2023 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, тобто до 20 липня 2028 року, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. В іншій частині позовних вимог – відмовлено. Вирішено питання стосовно судових витрат.
Рішення суду мотивоване тим, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Так, судом встановлено, що з 06 вересня 2003 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2010 року. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_4 змінено на дошлюбне - « ОСОБА_5 » (а.с. 10).
У зв`язку з укладенням 14 березня 2023 року шлюбу з ОСОБА_6 позивач ОСОБА_7 змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 14 березня 2023 року Південним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 67 (а.с. 56).
Позивач ОСОБА_1 є матір`ю, а відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 26 липня 2005 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 604 (а.с. 5).
Повнолітній син сторін - ОСОБА_3 зареєстрований разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 6363 від 22 червня 2020 року (а.с. 6), витягом з реєстру територіальної громади від 30 вересня 2023 року (а.с. 7), довідкою № 337 від 20 січня 2023 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с. 8), а також довідкою № 9655 від 22 грудня 2023 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с. 55). ОСОБА_3 проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні.
Згідно довідки № 191/01-05 від 07 вересня 2023 року, виданої Дніпровським індустріально-педагогічним фаховим коледжем, ОСОБА_3 , 2005 року народження, навчається в Дніпровському індустріально-педагогічному фаховому коледжі на першому курсі, за ОПС «Фаховий молодший бакалавр» по спеціальності «014. Середня освіта», спеціалізація «Трудове навчання та технології», термін навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2025 року, форма навчання – денна, бюджет (а.с. 9).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.
Згідно з довідкою про доходи № 982/01-05 від 08 грудня 2023 року, виданою Дніпровським індустріально-педагогічним фаховим коледжем, за період з 01 вересня по 30 листопад 2023 року студент ОСОБА_3 доходу не мав (а.с. 54).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наступного.
Окрім повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач та відповідач мають ще одну дитину – неповнолітню дочку – ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої з відповідача на користь позивача також стягуються аліменти, що було встановлено у рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2023 року по справі № 204/870/23 (а.с. 42-44).
Крім того, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 також є батьком малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого є ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно 12 січня 2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 614 (а.с. 40).
При цьому, з матір`ю малолітнього ОСОБА_10 - ОСОБА_11 відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим 05 травня 2017 року Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 172 (а.с. 38).
Згідно з довідкою № 80 від 18 грудня 2023 року, виданою Військовою частиною НОМЕР_5 Національної гвардії України, дружина відповідача – військовослужбовець військової частини НОМЕР_5 штаб-сержант ОСОБА_11 з 24 лютого 2022 року перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку (а.с. 41).
Оскільки кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, а також беручи до уваги наявність у відповідача двох неповнолітніх дітей та дружини, яка на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд першої інстанції прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 24 жовтня 2023 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, тобто до 20 липня 2028 року, що на думку суду буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставин у справі, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
На підставі ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
На підставі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
На підставі ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання про витребування доказів, чим порушив принцип змагальності сторін та поставив її в менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, колегія суддів відхиляє, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для ухвалення рішення по справі.
Доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі факт наявності у відповідача інших дітей не може бути підставою для часткової відмови у позові, оскільки відповідачем не доведено, що він не має можливості утримувати та забезпечувати своїх дітей однаково, колегія суддів не6 може прийняти до уваги, оскільки мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
А тому, враховуючи рівність прав та обов`язків кожного із батьків щодо утримання сина, те, що він як повнолітній має всі законні права та можливості для отримання свого заробітку, - колегія суддів вважає, що визначений законом розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки є справедливим та достатнім.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.
Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року  -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров
Судді А.П. Барильська
Е.Л. Демченко