КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 638/20294/23
провадження № 22-ц/824/14031/2024
 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
10 вересня 2024 року                                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача Кирилюк Г. М.
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.
при секретарі Халепчук Д. С. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним комплексного договору, застосування наслідків недійсності правочину та визнання недійсним договору поруки, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шматько Тетяни Миколаївни на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року в складі судді Пономаренко Н. В.,
встановив:
 
18.12.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним комплексного договору, застосування наслідків недійсності правочину та визнання недійсним договору поруки.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року вказаний позов залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
28.06.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Шматько Т. М. через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року та направити справі для розгляду суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що 15.04.2024 нею було  подано клопотання  про   відкладення  розгляду справи у зв`язку з  зайнятістю  в іншому  судовому  засіданні,  а 11.06.2024 -  у зв`язку з  перебуванням  у щорічній тарифній відпустці, на  що  суд першої інстанції   уваги не  звернув, чим порушив право  позивача на справедливий судовий розгляд. 
Правом на надання відзиву на  апеляційну  скаргу  інші учасники справи не скористались.
В судове  засідання  учасники справи не  з`явились,  про  день, час та місце розгляду справи повідомлені  судом  належним чином.
03.09.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Шматько Т. М. через систему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без її участі.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року відкрито провадження в даній справі, призначено підготовче судове засідання на 17.04.2024 о 12 год. 30 хв.
15.04.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Шматько Т. М. через систему «Електронний суд» надіслала клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи у зв`язку з зайнятістю у іншому судовому засіданні (а.с. 66).
У  судове засідання 17.04.2024   ОСОБА_1 та  її  представник  не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 
У зв`язку з задоволенням  клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Шматько  Т. М.  справу було відкладено на 13.06.2024,  12 год. 45 хв. 
11.06.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Шматько Т. М. через систему «Електронний суд» надіслала клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи у зв`язку з перебуванням у щорічній тарифній відпустці з 10.06.2024 по 23.06.2024 (а.с.87).
13.06.2024 ОСОБА_1 та її представник Шматько Т. М.   повторно не з`явились в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 
Залишаючи позовну  заяву  без розгляду,  суд  першої інстанції виходив з того,  що  належним чином повідомлений позивач повторно не з`явилася у підготовче засідання,  заяв про розгляд справи за її відсутності  до  суду не  надходило. 
Колегія суддів  погоджується  з висновком суду  першої інстанції з таких підстав. 
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
Відповідно  до  пункту 2  частини другої   статті 223 ЦПК  України суд  відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, зокрема, першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Відповідно  до  пункту  3 частини  першої  статті 257 ЦПК  України  суд постановляє  ухвалу  про  залишення  позову  без  розгляду,  якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи;
Аналіз норм статей 223, 257 ЦПК України вказує на те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. 
Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.
Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. 
Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Водночас, правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13.
Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, провадження № 11-126заі22.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», заява № 11681/85, пункт 35, від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06).
У рішенні від 06 вересня 2007 року у справі «Цихановський проти України», заява №3572/03, ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Залишення позову без розгляду не перешкоджає особі після усунення умов, що були підставою залишення позову без розгляду, звернутися до суду повторно.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції встановивши, що позивач, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи в суді першої інстанції  на  17.04.2024 та 13.06.2024, не з`явилася у ці судові засідання, не надіслала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності, дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду, правильно застосувавши положення статей 223, 257 ЦПК України.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК  України суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шматько Тетяни Миколаївни залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне  судове рішення  складено  13.09.2024.
 
Суддя - доповідач                                                                           Г. М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                               І. М. Рейнарт
 
                                                                                                          Т. І. Ящук