ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
        
18 липня 2024 року
м. Київ
 
справа № 824/7/24
провадження № 61-7055ав24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,
 
за участю секретаря судового засідання - Кримчук Я. Р.,
                                  
учасники справи: 
позивач в арбітражному спорі (стягувач) - WK Energo GmbH (Німеччина),
відповідач в арбітражному спорі (боржник, заявник) - Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна),
 
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за заявою Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 жовтня 2023 року у справі № 124/2023 за позовом WK Energo GmbH до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» Державного підприємства «НАЕК «Енергоатом», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», про стягнення суми, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 квітня 2024 року у складі судді Верланова С. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст вимог заяви 
 
У лютому 2024 року Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - АТ «НАЕК «Енергоатом») звернулося до Київського апеляційного суду із заявою про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (далі - МКАС при ТПП України) від 27 жовтня 2023  року у складі одноособового арбітра Володимира Нагнибіди у справі № 124/2023 за позовом WK Energo GmbH до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ДП «НАЕК «Енергоатом») в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» про стягнення суми 18 658,09 євро, у тому числі: 18 204,72 євро - заборгованості за поставлений товар, 453,37 євро - 3 % річних та, крім того, витрат зі сплати арбітражного збору, а також витрат на юридичні послуги. 
 
Заяву обґрунтовувало тим, що рішенням МКАС при ТПП України від 27 жовтня 2023 року у справі № 124/2023 задоволено частково позовні вимоги WK Energo GmbH та стягнуто із ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь WK Energo GmbH 16 256,82 євро заборгованості за поставлений товар, 354,35 євро - 3 % річних, 500,00 євро - відшкодування витрат на правничу допомогу та 15 553,03 євро - витрати зі сплати арбітражного збору, а всього 18 664,20 євро. Провадження в частині стягнення 1 947,90 євро основного боргу припинено. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Арбітражний збір у сумі 191,36 євро віднесено на позивача.
 
29 грудня 2023 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1420 «Про утворення АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом» (далі - Постанова), якою утворено АТ «НАЕК «Енергоатом», 100 відсотків акцій якого належать державі, шляхом перетворення ДП «НАЕК «Енергоатом» (пункт 1 постанови); затверджено статут АТ «НАЕК «Енергоатом», Положення про наглядову раду АТ «НАЕК «Енергоатом», Положення про принципи формування наглядової ради АТ «НАЕК «Енергоатом» (пункт 2 постанови). У той же час пунктом 3 постанови передбачено, що АТ «НАЕК «Енергоатом» є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків ДП «НАЕК «Енергоатом» із дня державної реєстрації товариства; відокремлені підрозділи ДП «НАЕК «Енергоатом» із дня державної реєстрації АТ «НАЕК «Енергоатом» продовжують функціонувати як відокремлені підрозділи товариства (філії, представництва).  
 
11 січня 2024 року відбулася державна реєстрація АТ «НАЕК «Енергоатом» та його філій (відокремлених підрозділів), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 11 січня 2024 року. Ідентифікаційний код та місцезнаходження товариства відповідають цим же даним державного підприємства. Таким чином, з 11 січня 2024 року АТ «НАЕК «Енергоатом» стало правонаступником усіх прав і обов`язків ДП «НАЕК «Енергоатом». 
 
АТ «НАЕК «Енергоатом» вказувало на те, що позовні вимоги WK Energo GmbH ґрунтуються на укладеному між сторонами договорі від 23 вересня 2021 року № 53-129-01-21-07150, у розділі 9 якого міститься арбітражне застереження. У рішенні зазначено, що правовою підставою для розгляду справи у МКАС при ТПП України є розділ 9 «Порядок вирішення спорів» договору. Таким чином, сторони скористалися своїм правом і не стали укладати окрему угоду, а за спільною домовленістю імплементували її в договорі, як структурний елемент того договору. Тобто, сторони уклали змішаний договір, що містить елементи поставки та арбітражної угоди.
 
Разом з тим на виконання вимог законодавства сторони в договорі погодили строк дії договору, як єдиного цілого, зазначивши виключення, які застосовуються до окремих структурних елементів договору.
 
Пунктом 13.1 розділу 13 договору визначено, що договір вступає в силу з моменту підписання обома сторонами, та скріплення печаткою з боку покупця і діє до 31  грудня 2022 року включно, а в частині виконання сторонами гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання. Продовження строку дії договору можливе до його закінчення, шляхом укладання відповідної додаткової угоди. Таким чином, строк дії всіх умов, зафіксованих в договорі, - 31 грудня 2022 року, за виключенням домовленостей щодо гарантійних зобов`язань.
 
Зазначало, що рішення прийняте 27 жовтня 2023 року, майже через 10 місяців з моменту, коли арбітражна угода сторін закінчила свою дію. Таким чином, на момент арбітражного розгляду не існувало дійсної арбітражної угоди, яка б давала МКАС при ТПП України бути компетентним судом та, відповідно, право прийняти рішення по суті спору.
 
Також АТ «НАЕК «Енергоатом» вказувало, що воно відноситься до суб`єктів господарювання державного сектору економіки, включене до переліку підприємств, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, забезпечує безпечну експлуатацію та підвищення ефективності роботи атомних електростанцій, безперебійного електропостачання суб`єктів господарювання та населення, а також постійної готовності України до швидких ефективних дій у разі виникнення аварій на підприємствах атомної енергетики.
 
Вважало, що рішення порушує публічний порядок України, оскільки загрожує безпеці та економіці України, фактично буде надано дозвіл на стягнення коштів у розмірі 18 664,20 євро з підприємства, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави Україна, впливатиме на неналежне забезпечення оплати заробітної плати працівникам; можливість доведення підприємства до банкрутства, впливу на належне забезпечення безпечної експлуатації та підвищення ефективності роботи атомних електростанцій, безперебійного електропостачання суб`єктів господарювання та населення, зокрема в зимовий період, а також постійну готовність України до швидких ефективних дій у разі виникнення аварій на підприємствах атомної енергетики. І це в умовах війни.
 
Також вказувало, що відповідно до специфікації № 1 додатку до договору країна походження товару Російська Федерація (виробник НПФ «Защитные системы», РФ). Так, 08 липня 2022 року надійшов лист від ДП «НАЕК «Енергоатом» від 05 липня 2022 року № 01-8334/14, в якому повідомлено, що на виконання розпорядження від 01 квітня 2022 року від   03   березня   2022   року № 187 за результатами перевірки дирекцією з контрольно-ревізійної роботи, економічної безпеки комплексної політики встановлено відношення WK Energo GmbH до осіб, пов`язаних із державою агресором.
 
Крім того,  АТ «НАЕК «Енергоатом» зазначало, що спір між сторонами, який розглядав арбітраж, не міг бути предметом арбітражного розгляду за законом України, оскільки такий спір виник при укладенні договору про публічні закупівлі.
 
З урахуванням наведеного, AT «НАЕК «Енергоатом» просило суд скасувати рішення МКАС при ТПП Українивід 27 жовтня 2023 року у справі № 124/2023.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 квітня 2024 року заяву AT «НАЕК «Енергоатом» про скасування рішення МКАС при ТПП України від 27 жовтня 2023 року у справі № 124/2023 залишено без задоволення. 
 
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що МКАС при ТПП України  мав компетенцію на розгляд спору між сторонами, оскільки наявне у розділі 9 договору на постачання товару від 23 вересня 2021 року                № 53-123-01-21-07150 арбітражне застереження є арбітражною угодою, укладеною сторонами у письмовій формі, і такою, що відповідає вимогам статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж». Крім того, дійсність основних положень договору не впливає на дійсність такої арбітражної угоди, в силу принципу автономності арбітражної угоди.
 
Водночас суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявник не довів, що оскаржуване рішення арбітражного суду впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна чи що вказане рішення завдасть шкоди суверенітету чи безпеці держави Україна, а отже, порушує публічний порядок України.
 
Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що компанія WK Energo GmbH, на користь якої має бути виконано рішення МКАС при ТПП України від 27 жовтня 2023  року, зареєстрована та діє відповідно до законодавства Німеччини, її посадові особи не є резидентами Російської Федерації. Заявник не надав доказів на підтвердження того, що кінцевим бенефіціарним власником компанії WK Energo GmbH або отримувачем грошових коштів виступає громадянин Російської Федерації, юридична особа, створена та зареєстрована за законодавством Російської Федерації, або безпосередньо Російська Федерація.
 
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи заявника про те, що передання на розгляд МКАС при ТПП України спору щодо виконання контракту про публічні закупівлі суперечить положенням частини другої статті 22  Господарського процесуального кодексу України, є неспроможними, оскільки спір, що виник при виконанні господарських договорів, може бути віднесений сторонами до компетенції міжнародного арбітражного суду, що сторони спору і зробили.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги, позиції інших учасників справи 
 
У травні 2024 року AT «НАЕК «Енергоатом» через підсистему «Електронний суд» подало до Верховного Суду апеляційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 квітня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити вимоги його заяви про скасування рішення МКАС при ТПП України від 27 жовтня 2023  року у справі № 124/2023.   
 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції:
 
-  не надав належної правової оцінки доводам АТ «НАЕК «Енергоатом»про те, що оспорюване рішення МКАС при ТПП від 27 жовтня 2023  року суперечить публічному порядку України;
 
- не врахував, що арбітражна угода сторін діяла лише до 31 грудня 2022 року, а тому на момент арбітражного розгляду не існувало дійсної арбітражної угоди, яка б давала МКАС при ТПП бути компетентним судом та, відповідно, право прийняти рішення по суті спору;
 
-  неправильно відобразив у тексті оскаржуваного судового рішення суми стягнення відповідно до рішення МКАС при ТПП України від 27 жовтня 2023  року у справі № 124/2023.
 
05 липня 2024 року АТ «НАЕК «Енергоатом» звернулося через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду із заявою, у якій просить забезпечити його представнику - ОСОБА_1 (e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) можливість брати участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку.
 
Станом на момент розгляду справи Верховним Судом від компанії WK Energo GmbH відзиву на апеляційну скаргу AT «НАЕК «Енергоатом» не надходило.
 
Рух справи у суді апеляційної  інстанції
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 14 травня 2024 року апеляційну скаргу АТ «НАЕК «Енергоатом» на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 квітня 2024 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю. Судді, які входять до складу колегії: Луспеник Д. Д., Лідовець Р. А. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою АТ «НАЕК «Енергоатом» на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 квітня 2024 року; витребувано із Київського апеляційного суду матеріали справи № 824/7/24; надано компанії  WK Energo GmbH строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.  
 
13 червня 2024 року матеріали справи № 824/7/24 надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2024 року закінчено підготовчі дії у справі № 824/7/24. Призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18 липня  2024 року об 11:00 год за адресою: м. Київ, проспект Повітряних Сил, 28, з повідомленням учасників справи.
 
Сторонам та їхнім представникам засобами поштового зв`язку направлено судові повістки-повідомлення про дату, час та місце розгляду справи № 824/7/24.
 
Ухвалою від 10 липня 2024 року задоволено заяву АТ «НАЕК «Енергоатом»про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Постановлено забезпечити участь представника АТ «НАЕК «Енергоатом» - Коляди В. М. у судовому засіданні, призначеному на 18 липня 2024 року об 11:00 год, в режимі відеоконференції відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21. 
 
Позиція Верховного Суду 
 
Частиною другою статті 24 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
 
Зазначене кореспондується із положенням частини другої статті 351 ЦПК України, якою врегульовано перелік судів апеляційної інстанції.
 
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, беручи до уваги пояснення учасника справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
 
Фактичні обставини справи
 
Суд встановив, що 23 вересня 2021 року сторони уклали договір                                 № 53-123-01-21-07150 (далі - Договір), відповідно до умов якого WK Energo GmbH (постачальник) зобов`язався передати, а ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно - Українська атомна електрична станція» (покупець) - прийняти і оплатити товар - CPV 42130000-9 по ДК 021:2015 - арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (мембрана), у кількості, асортименті і за цінами, зазначеним у специфікації № 1 (додаток до договору № 1), що є невід`ємною частиною договору.
Згідно з пунктом 2.1 договору загальна вартість товару є твердою та складає 18 204,72 євро.
 
Оплата за договором відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно з специфікацією № 1 та виконання постачальником умов підпунктів 3.2, 6.1 договору (пункт 2.2 договору).
 
Відповідно до підпунктів 13.1, 13.2 договору, цей договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами, та скріплення печаткою з боку покупця і діє до 31 грудня 2022 року включно, а в частині виконання сторонами гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання. Закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, та виконання чинних зобов`язань за договором (пункт 13.2 договору).
 
Підпунктами 9.1, 9.2, 9.3 договору встановлено, що всі спори і розбіжності, які можуть виникнути з цього договору або у зв`язку з ним, будуть вирішуватись сторонами згідно з претензійним порядком. Сторона, яка порушила права і законні інтереси іншої сторони, зобов`язана поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову. Претензія підлягає розгляду в місячний строк, який обчислюється з дня її одержання. Всі спори, розбіжності або вимоги, що виникають за цим договором або у зв`язку з ним, у тому числі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в МКАС при ТПП України відповідно до його регламенту, за матеріальним правом України. Мова розгляду -українська.
 
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 вересня 2022 року № 1061 змінено назву відокремленого підрозділу ДП «НАЕК «Енергоатом» - «Южно-Українську атомну електричну станцію» на «Південноукраїнську атомну електричну станцію».
 
09 лютого 2023 року WK Energo GmbH звернулося до МКАС при ТПП України із позовом до ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно - Українська атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» про стягнення 18 658,09 євро, у тому числі: 18 204,72 євро - заборгованості за поставлений товар, 453,37 євро - 3 % річних та, крім того, витрат зі сплати арбітражного збору, а також витрат на юридичні послуги.
 
27 жовтня 2023 року МКАС при ТПП України ухвалив рішення у справі № 124/2023, яким позов WK Energo GmbH задоволено частково. Стягнуто із ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь WK Energo GmbH 16 256,82 євро - заборгованості за поставлений товар, 354,35 євро - 3 % річних, 500,00 євро - відшкодування витрат на правничу допомогу та 15 553,03 євро - витрати зі сплати арбітражного збору, а всього 18 664,20 євро. Провадження в частині стягнення 1 947,90 євро основного боргу припинено. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Арбітражний збір у сумі 191,36 євро віднесено на позивача.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та їх правове обґрунтування
 
Підстави оскарження рішення арбітражного суду
 
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 454 ЦПК України сторони мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу. Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оспорено в порядку, передбаченому цим розділом, якщо місце арбітражу знаходиться на території України. Заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.
 
Частиною першою статті 459 ЦПК України передбачено, що рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».
 
Відповідно до частини другої статті 459 ЦПК України, яка узгоджується із частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: 1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; 2) суд визначить, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.
Тлумачення статті 459 ЦПК України свідчить, що тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.
 
Державні суди і міжнародний комерційний арбітраж як юрисдикційні форми захисту цивільних прав є незалежними один від одного. 
 
Передумовою цього є визнання обов`язковості арбітражної угоди (стаття 3 Нью-Йоркської Конвенції 1958 року, стаття 5 Конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж, статті 7 і 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», пункт 6 частини першої статті 257 ЦПК України).
 
Водночас арбітражний розгляд справи як інститут приватного вирішення спору не виключає взаємодії із державними судами. 
 
Згідно із законодавством України державні суди виконують щодо міжнародного комерційного арбітражу дві функції: функцію сприяння і функцію контролю. 
 
Остання передбачає, у тому числі перевірку законності арбітражного рішення, що здійснюється під час розгляду заяви про скасування арбітражного рішення або про визнання і надання дозволу на виконання арбітражного рішення.
 
Рішення національного суду про скасування арбітражного рішення може бути винесено лише за наявності (доведеності) однієї з підстав, передбачених частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», частиною другою статті 459 ЦПК України. 
 
Отже, законодавство України, допускаючи оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу шляхом подання заяви про його скасування, визначає вичерпний перелік підстав, за наявності однієї з яких арбітражне рішення може бути скасоване.
 
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»                     з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачено в цьому Законі.
 
Таким чином, під час розгляду справ про скасування рішень міжнародного комерційного арбітражу, повноваження національного суду є обмеженими, оскільки національний суд не має повноважень з перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, вдаватися в його повну перевірку чи переоцінку.
 
Щодо компетенції МКАС при ТПП України на розгляд спору між сторонами
 
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітраж - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.
 
Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.
 
Згідно з положеннями статті 16 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» питання про компетенцію МКАС при ТПП України у кожній конкретній справі вирішує склад арбітражного суду, який розглядає спір (The principle of «competence-competence»).
 
Отже, на практиці наведений принцип реалізується таким чином, що сам арбітражний суд має тлумачити зміст арбітражної угоди з метою визначення наявності чи відсутності у нього (суду) компетенції на розгляд конкретної справи.
 
У пункті 9.3 розділу ІХ «Порядок вирішення спорів» договору                                          №  53-123-01-21-07150, укладеного між сторонами 23 вересня 2021 року, визначено, що всі спори, розбіжності або вимоги, що виникають за цим договором або у зв`язку з ним, у тому числі що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в МКАС при ТПП України відповідно до його Регламенту, за матеріальним правом України. Мова розгляду - українська (а. с. 86).
 
Тобто сторони у письмовій формі висловили арбітражне застереження, відповідно до якого будь-який спір, розбіжності або вимога щодо договору підлягають розгляду у МКАС при ТПП України відповідно до його Регламенту. Також сторони узгодили мову арбітражного розгляду та право вирішення спорів. 
 
Доводи апеляційної скарги про те, що МКАС при ТПП України розглянув справу за відсутності компетенції та дійсного волевиявлення сторін на такий розгляд, оскільки після закінчення 31 грудня 2022 року строку дії укладеного між сторонами договору арбітражне застереження, яке міститься у розділі ІХ цього договору, також припинило свою дію, є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними               в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена                    у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.
 
Згідно зі статтею ІІ Нью-Йоркської Конвенції 1958 року, яка набула чинності для України 10 січня 1961 року, кожна договірна Держава визнає письмову угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які спори, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-яким конкретним договірним чи іншим правовідношенням, об`єкт якого може бути предметом арбітражного розгляду.
 
Нью-Йоркська Конвенція закріплює підхід здійснення примусового виконання арбітражних рішень і арбітражних угод, який ґрунтується на презумпції дійсності та автономності арбітражних угод, формальної і матеріально-правової (частина перша статті II Конвенції). Ця презумпція дійсності може бути спростована лише за обмеженим переліком підстав. Принцип автономності арбітражної угоди (separabiliti) свідчить, по-перше, що дійсність основного договору в принципі не впливає на дійсність включеної до нього арбітражної угоди і, по-друге, основний договір і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Така автономність арбітражної угоди дає можливість сторонам спірних правовідносин мати гарантію, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбітражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних судових установ.
 
За змістом Конвенції кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди).
 
Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 березня 2020 року у справі № 920/241/19.
 
Отже, закінчення строку дії укладеного між сторонами договору не впливає на дійсність, чинність та виконуваність включеної до нього арбітражної угоди                       у вигляді арбітражного застереження.
Відповідно до частин другої, третьої статті 5 Регламенту МКАС при ТПП України, заява про відсутність у МКАС при ТПП України компетенції може бути зроблена не пізніше подання заперечень щодо позову. Призначення стороною арбітра або її участь у призначенні арбітра не позбавляє сторону права зробити таку заяву. Заява про те, що МКАС при ТПП України суд перевищує межі своєї компетенції, повинна бути зроблена відразу ж як тільки питання, яке, на думку сторони, виходить за ці межі, буде поставлене у ході арбітражного розгляду. Склад арбітражного суду може у будь-якому з цих випадків прийняти до розгляду заяву, зроблену пізніше, якщо визнає затримку виправданою. Розглядаючи заяву про відсутність компетенції, у тому числі таку, яка ґрунтується на недійсності арбітражної угоди або неможливості її виконання, або втрати нею чинності, склад арбітражного суду аналізує і оцінює положення арбітражної угоди з урахуванням поданих сторонами доказів. 
 
Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» третейський суд може сам прийняти постанову про свою компетенцію, в тому числі стосовно будь-яких заперечень щодо наявності або дійсності арбітражної угоди. З цією метою арбітражне застереження, що                              є частиною договору, повинно трактуватися як угода, що не залежить від інших умов договору. Винесення третейським судом рішення про недійсність договору не тягне за собою в силу закону недійсність арбітражного застереження. 
 
Відповідач протягом розгляду справи № 124/2023 в арбітражі не подавав заяви про відсутність у МКАС при ТПП України компетенції, натомість, надавши відзив по суті позовних вимог, підтвердив компетенцію МКАС при ТПП України щодо розгляду цього спору між сторонами (а. с. 74).
 
Таким чином, ДП «НАЕК «Енергоатом», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є АТ «НАЕК «Енергоатом», не оспорювало дійсність арбітражної угоди, договір, який містить арбітражне застереження, недійсним не визнавався. Посилання заявника в апеляційній скарзі на припинення дії арбітражного застереження на увагу не заслуговують.
 
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що МКАС при ТПП України  мав компетенцію на розгляд спору між сторонами.
 
Щодо порушення публічного порядку
 
Аргументи апеляційної скарги про те, що рішення МКАС при ТПП України від  27  жовтня  2023  року у справі № 124/2023 про стягнення з АТ «НАЕК «Енергоатом» коштів у сумі 18 664,20 євро  порушує публічний порядок України, оскільки загрожує безпеці та економіці України, та вплине на належне забезпечення оплати заробітної плати працівникам; можливість доведення підприємства до банкрутства; належне забезпечення безпечної експлуатації та підвищення ефективності роботи атомних електростанцій, безперебійного енергопостачання суб`єктів господарювання та населення, зокрема в зимовий період, а також постійну готовність України до швидких ефективних дій у разі виникнення аварій на підприємствах атомної енергетики, також є безпідставними з огляду на таке. 
 
Відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо суд визначить, що арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.
 
Публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Це ті незмінні принципи, які виражають стабільність міжнародної системи, у тому числі суверенітет держави, невтручання у внутрішні справи держав, забезпечення територіальної цілісності тощо.
 
Застереження про порушення публічного порядку як підстава для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу є механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє суспільні відносини від негативних впливів на них. Тобто правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя, які діють у державі. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч фундаментальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок.
 
Згідно з частиною першою статті 47 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що застосовується до договору згідно з положеннями цього розділу, охоплює дійсність договору, тлумачення договору, права та обов`язки сторін, виконання договору, наслідки невиконання або неналежного виконання договору, припинення договору, наслідки недійсності договору, відступлення права вимоги та переведення боргу згідно з договором.
 
Застереження про публічний порядок у загальному вигляді сформульоване                         у міжнародних конвенціях. Зокрема, у статті 6 Конвенції ООН про право, що застосовується до міжнародної купівлі-продажу товарів, від 15 червня 1995 року встановлено, що в кожній із держав, які домовляються, застосування права, визначеного цією Конвенцією, може бути виключено з мотивів публічного порядку. Таке ж правило встановлене у статті 18 Конвенції ООН про право, що застосовується до договорів міжнародної купівлі-продажу товарів від 22 грудня 1986 року.
 
Основною метою застереження про публічний порядок у міжнародному праві                     є вирішення правових колізій різних країн.
 
Об`єктом застереження про публічний порядок є міжнародні приватноправові відносини, а предметом - незастосування іноземного права, яке обране для регулювання цивільно-правових відносин з іноземним елементом, якщо його застосування порушує публічний порядок держави. У цьому разі застереження про публічний порядок врегульовує самостійну сферу суспільних відносин, яка не залежить від сфери міждержавних відносин.
 
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони            є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
 
З огляду на зазначене рішенням МКАС при ТПП України від 27 жовтня 2023 року у справі № 124/2023 вирішено питання про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом»,правонаступником усіх прав і обов`язків якого є АТ «НАЕК «Енергоатом», на користь WK Energo GmbH  заборгованості, трьох відсотків річних у зв`язку з невиконанням умов договору від 23 вересня 2021 року  № 53-123-01-21-07150, підписаного та погодженого сторонами, який є чинним та не визнавався недійсним у судовому порядку, а отже, є обов`язковим для сторін.
 
Рішення комерційного арбітражного суду не створює для боржника обов`язку сплатити за щось протизаконне, не свідчить про порушення бюджетного законодавства. Рішення стосується порядку виконання зобов`язань, які виникли між учасниками цієї справи на підставі укладеного між ними договору у сфері господарських правовідносин.
 
Обставини, встановлені рішенням МКАС при ТПП України, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави України, вказане рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та виключно щодо боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам, гарантіям, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.
Факт військової агресії Російської Федерації проти України підтверджено низкою документів міжнародних організацій та актами внутрішнього законодавства України. Водночас матеріали справи не містять і боржником не надано доказів на підтвердження того, що арбітражним рішенням стягнуто заборгованість на користь юридичної особи з іноземними інвестиціями чи іноземного підприємства держави-агресора або що фактичним набувачем виплат, вимог та доходів в результаті примусового виконання вказаного рішення буде юридична особа Російської Федерації. 
 
Крім того, достовірних даних про те, що компанія WK Energo GmbH пов`язана із державою-агресором або її громадянами, матеріали справи не містять та заявником таких обставин не доведено. 
 
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що АТ «НАЕК «Енергоатом»не довело, що оскаржуване рішення арбітражного суду впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна, чи що вказане рішення завдасть шкоди суверенітету чи безпеці держави Україна, а отже, порушує публічний порядок України.
 
Щодо неправильного відображення у тексті оскаржуваного судового рішення інформації про суму стягнення за рішенням МКАС при ТПП України
 
У апеляційній скарзі АТ «НАЕК «Енергоатом» також вказує на те, що апеляційний суд неправильно відобразив у тексті оскаржуваного судового рішення суми стягнення відповідно до рішення МКАС при ТПП України від 27 жовтня 2023  року у справі № 124/2023.
 
Верховний Суд такі доводи відхиляє, оскільки вони відповідно до положень глави 1 розділу V ЦПК України не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції. 
 
Водночас відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
 
Тому заявник не позбавлений права звернутися до суду першої інстанції із клопотанням про виправлення вказаної описки в оскаржуваному судовому рішенні суду першої інстанції на підставі частини першої статті 269 ЦПК України. 
 
Інші доводи апеляційної скарги АТ «НАЕК «Енергоатом» на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 квітня 2024 року зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухваленого у справі судового рішення.
Водночас Верховний Суд враховує, що як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява № 18390/91).  
 
Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99).
 
Таким чином, розглянувши справу в межах доводів заяви, надавши правову оцінку доводам сторін у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність належних та достатніх правових підстав для скасування рішення МКАС при ТПП України від 27 жовтня 2023 року у справі № 124/2023.
 
Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг
 
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, Верховний Суд як суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги АТ «НАЕК «Енергоатом» не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому не встановив підстав для її задоволення.  
 
Щодо розподілу судових витрат
 
Статтею 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі із розподілу судових витрат.
 
Оскільки оскаржуване судове рішення апеляційного суду як суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, топідстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, немає.
 
Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 12 квітня 2024 року залишити без змін.
 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Повний текст постанови виготовлено 22 липня 2024 року.

Судді: | І. Ю. Гулейков
| Р. А. Лідовець
| Д. Д. Луспеник