ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року		Справа № 349/947/24 пров. № А/857/17122/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,
при секретарі судового засідання – Гладкій С.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2024 року (суддя Рибій М.Г., м.Рогатин), -
ВСТАНОВИВ:
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції (далі –УПП, ДПП відповідно) в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22.05.2024 серія БАД №531376 (далі – Постанова).
Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В доводах апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом 22.05.2024. За кермом автомобіля перебувала інша особа. В Постанові не зазначено докази, на підставі яких поліцейський дійшов висновку, що позивач вчинив адміністративне правопорушення.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що складена поліцейським Постанова є належним і допустимим доказом правомірності рішення, дій відповідача по справі.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 22.05.2024 о 01:08 год в м.Івано-Франківськ по вул. Набережна-Стефанишина, 5 водій керував транспортним засобом Ман 320 D, д.н.з. НОМЕР_1 (далі – ТЗ) будучи позбавленим права керування ТЗ Івано-франківським міським судом від 14.02.2024, чим порушив пункт 2.1 «а» «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі – ПДР).
На підставі наведеного інспектором винесено Постанову, згідно якої ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн (а.с.10).
За змістом статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно з підпункту «а» пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Приписами підпункту «а» пункту 2.4 розділу 2 ПДР визначено, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).
Відтак, вищенаведеними нормами, за власниками транспортних засобів, закріплений обов`язок під час експлуатації такого мати при собі перелічені документи.
Частина четверта статті 126 КУпАП передбачає, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В підтвердження обставин вчинення скаржником порушення за оскаржуваною Постановою представниками відповідача до суду першої інстанції було надано відеозапис з боді-камери №471283 на якому зафіксовано, як поліцейський подає вимогу про зупинку вантажівці, яка не доїжджаючи до нього зупиняється на узбіччі. Поліцейський спершу підходив до неї, після чого побіг і, підбігши до кабіни, озвучив: «пересів». Звертаючись до осіб в кабіні сказав: «назад пересів водій …виходимо усі, хто є всередині автомобіля». Особа, яка відчинила двері кабіни, була без верхнього одягу, в шортах (чи трусах), боса. Ця особа стверджувала, що вона керувала автомобілем. Далі з іншої сторони кабіни вийшов одягнений ОСОБА_1 , який стверджував, що він не керував автомобілем.
В постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 щодо застосування статті 77 КАС, статті 251 КУпАП, йдеться про те, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
В цьому випадку візуальне спостереження зафіксовано на відеозаписі і правильність цього спостереження підтверджується тим, що: в кабіні виявлено двох осіб; особа, яка сиділа на місці водія після зупинки автомобіля мала нехарактерний вигляд для водія, а навпаки, виглядала як особа, яка щойно піднялася з місця для відпочинку, а іншою особою виявився ОСОБА_1 ; поліцейський стверджував про пересідання відбулося до того як останній дізнався, хто знаходиться в автомобілі – що усуває будь-які застереження щодо упередженості по відношенню до ОСОБА_1 .
Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 лютого 2024 року, яка набрала законної сили 15.04.2024, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Апеляційний суд зауважує, що обставини зупинки вказаного ТЗ та подальші дії поліцейського, в розрізі того, що зафіксовано на відео, не можна вважати видуманими чи такими, що вчинені умисно. А відтак, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що візуальне спостереження поліцейського у вигляді того, що він підходячи до ТЗ бачив як особи, що були у ньому мінялися місцями пасажира та водія, є доказом того, що підтверджує протиправні дії позивача та намагання уникнути адміністративної відповідальності, достовірно знаючи, що на час зупинки ТЗ, позивач був позбавлений керування ТЗ згідно відповідного судового рішення. 
В обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для притягнення скаржника до адміністративної відповідальності згідно оскаржуваної Постанови.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2024 року  - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	С. М. Кузьмич