ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 липня 2024 року           справа №200/1639/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Казначеєва Е.Г., Гайдара А.В.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року у справі № 200/1639/24 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до некомерційної професійної організації "Асоціація приватних виконавців України" в особі Ради приватних виконавців України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - 

                                                    ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність некомерційної професійної організації "Асоціація приватних виконавців України" в особі Ради приватних виконавців України, яка полягає у не наданні відповіді на звернення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 від 15 грудня 2023 року;
- зобов`язати некомерційну професійну організацію "Асоціація приватних виконавців України" в особі Ради приватних виконавців України надати відповідь на звернення ОСОБА_1 від 15 грудня 2023 року.
В обґрунтування позову зазначила, що з 27 жовтня 2020 року до 19 травня 2023 року здійснювала діяльність приватного виконавця виконавчого округу Донецької області; її офіс знаходився у м. Маріуполі Донецької області, де позивач зареєстрована та проживала.
19 травня 2023 року позивач змінила виконавчий округ Донецької області на виконавчий округ Одеської області у зв`язку зі зміною місця фактичного проживання на м. Одеса, де позивач зареєструвалась як внутрішньо переміщена особа та продовжувала виконувати виконавчі провадження, які перебували на виконанні у виконавчому окрузі Донецької області.
12 липня 2023 року позивач на офіційну електронну адресу Голови Ради приватних виконавців Одеської області направила листа про намір взяти участь у VI Щорічній міжнародній конференції приватних виконавців "Made in Odesa", проте відповідь не отримала.
28 липня 2023 року позивачем надіслано нагадування з проханням надати відповідь на лист від 12 липня 2023 року. Копію листа також направлено на офіційну електронну адресу голови Комітету з етики Асоціації приватних виконавців України.
Проте відповіді знов не отримала.
В подальшому, позивач надсилала аналогічні звернення, на які також не отримала відповіді.
Отже, виник спір з приводу вчинення відповідачем владних функції, оскільки як суб`єкт владних повноважень відповідач повинен був надати своєчасно відповідь на звернення позивача.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.
Не погодившись з судовим рішенням позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Предметом позову є визнання протиправною бездіяльності некомерційної професійної організації «Асоціація приватних виконавців України», яка полягає у ненаданні відповіді на звернення її члена - приватного виконавця.
З огляду на приписи КАС України, Закону № 1403, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен був своєчасно надати відповідь на звернення позивача відповідно до приписів ЗУ «Про звернення громадян».
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в постанові від 11.04.2023 у справі № 640/30119/20.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП "Діловодство спеціалізованого суду".
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему "Електронний суд" матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі "Електронний суд".
Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи. 

ОСОБА_1 є громадянкою України відповідно до паспорту НОМЕР_1 від 6 лютого 2002 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування згідно довідки про взяття на облік як ВПО від 22 липня 2022 року № 5105-5001907567: АДРЕСА_2 .
Некомерційна професійна організація "Асоціація приватних виконавців України" (АПВУ), код ЄДРПОУ юридичної особи - 41758154, зареєстроване місцезнаходження: 03110, м. Київ, вул. Преображенська, буд. 23, офіс 31; відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до органів управління АПВУ належать З`їзд приватних виконавців України та Рада приватних виконавців України; керівник - Русецька Оксана Олександрівна.
Відповідно до відомостей Реєстру приватних виконавців України, ОСОБА_1 є приватним виконавцем, посвідчення 0525 від 1 липня 2020 року, виконавчий округ - Одеська область, зареєстрована адреса приватного виконавця ОСОБА_1.: 65058, Одеська обл., м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7, офіс 6-2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5). 
15 грудня 2023 року ОСОБА_1 відправила на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 лист, адресований Голові Асоціації приватних виконавців України Русецькій Оксані Олександрівні, в якому зазначила, що 28 липня 2023 року був направлений лист голові Комітету з етики приватних виконавців Лисенко Сергію Олексійовичу; 15 червня 2023 року був направлений повторний лист голові Комітету з етики приватних виконавців Лисенко Сергію Олексійовичу; 15 серпня 2023 року також був направлений лист голові АПВУ ОСОБА_2 .
У листі вказано, що на зазначені листи відповіді надані не були, у зв`язку із чим ці листи переадресовуються на ім`я адресата.
Також у листі позивач зазначила, що відповідь просить направити на її електронну адресу (зазначена адреса електронної пошти).
Відповідно до переліку додатків, до листа від 15 грудня 2023 року позивачем додано копії листів від 28 липня 2023 року, від 15 серпня 2023 року, від 15 серпня 2023 року.
Як вбачається з листа ОСОБА_1 від 28 липня 2023 року (копія якого за її поясненням додана до листа від 15 грудня 2023 року, направленого голові АПВУ ОСОБА_3 ), зазначений лист ("Нагадування") направлений голові Комітету з етики приватних виконавців Лисенку С.О. на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 ; в листі позивач вказала, що 12 липня 2023 року нею голові Комітету з етики приватних виконавців Лисенку С.О. направлено лист про намір прийняти участь у VI Щорічній міжнародній конференції приватних виконавців "Made in Odesa". Вказано, що відповідь на лист нею не отримана. Також наведено прохання надати відповідь на вказаний лист та також повідомити склад організаційного комітету VI Щорічної міжнародної конференції приватних виконавців "Made in Odesa", рішення про проведення якої прийнято з`їздом приватних виконавців Одеської області 8 червня 2023 року. До листа додано копію листа від 12 липня 2023 року.
Листом від 15 серпня 2023 року (копія якого за поясненням позивача також додана позивачем до листа від 15 грудня 2023 року, направленого голові АПВУ ОСОБА_3 ), адресованим голові Комітету з етики приватних виконавців Лисенку Сергію Олексійовичу ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_1 повідомила, що 12 липня 2023 року нею направлено лист Голові ради приватних виконавців Одеської області Крецулу Вадиму Андрійовичу; 28 липня 2023 року ОСОБА_4 направлено нагадування про надання відповіді. Вказано, що відповідь на зазначений лист нею не отримано. Також зазначено про порушення Головою ради приватних виконавців Одеської області Крецулом В.А. ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" та наведено прохання прийняти відповідні міри реагування. До листа додано копію листа від 12 липня 2023 року та копію нагадування від 28 липня 2023 року (а.с. 44).
Лист з аналогічним змістом (копія якого за поясненням позивача також додана позивачем до листа від 15 грудня 2023 року, направленого голові АПВУ ОСОБА_3 ) та додатками направлений позивачем 15 серпня 2023 року голові АПВУ ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (а.с. 45).
Відповідь на своє звернення від 15 грудня 2023 року, адресоване Голові Асоціації приватних виконавців України Русецькій О.О., позивач не отримала.
Позивач вважає, що відповідачем у зв`язку із не розглядом її звернення від 15 грудня 2023 року порушено її право на отримання інформації і що обов`язок відповідача надати відповідь на її звернення відповідно до Закону України "Про звернення громадян" - є елементом владно-управлінських функцій останнього.
Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, виходив з того, що спір не є публічно-правовим і не може вирішуватися в порядку адміністративного судочинства, має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Оцінка суду.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин та характер спірних правовідносин (предмет спору). Також таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
На підставі пунктів 2, 7, 9 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; 
суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; 
відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Таким чином, спір, в якому одна зі сторін є суб`єктом владних повноважень, не обов`язково є публічно-правовим спором.
Сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції, так як визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору і спір має стосуватись саме відносин, які виникли у зв`язку із виконанням суб`єктом владних повноважень владно-управлінських функцій.
На вказаному наголошено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17, від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 2 квітня 2019 року у справі № 137/1842/16-а, Верховного Суду від 20 липня 2023 року у справі № 521/1844/23.
Так, в постанові від 20 липня 2023 року у справі № 521/1844/23 Верховний Суд зазначив, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. 
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Відповідно до частини першої статті 47 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 2 червня 2016 року № 1403-VIII (далі - Закон № 1403), Асоціація приватних виконавців України є некомерційною професійною організацією, що об`єднує всіх приватних виконавців України та утворюється з метою забезпечення реалізації завдань самоврядування приватних виконавців. 
Згідно з частиною другою статті 47 Закону № 1403 Асоціація приватних виконавців України є юридичною особою та діє через організаційні форми самоврядування приватних виконавців, передбачені цим Законом.
На підставі частини третьої статті 47 Закону № 1403 Асоціація приватних виконавців України: 1) представляє приватних виконавців у відносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності, громадськими об`єднаннями та міжнародними організаціями; 2) захищає професійні права приватних виконавців; 3) забезпечує високий професійний рівень та розвиток приватних виконавців; 4) забезпечує престижність професії приватного виконавця; 5) організовує перевірку оприлюднених фактів, що принижують честь і гідність, ділову репутацію приватного виконавця, та вживає заходів щодо їх спростування; 6) здійснює інші повноваження відповідно до цього Закону.
Частинами четвертою та шостою статті 47 Закону № 1403 встановлено, що Асоціація приватних виконавців України утворюється з`їздом приватних виконавців України та не може бути реорганізована; з моменту державної реєстрації Асоціації приватних виконавців України її членами стають усі приватні виконавці, інформація про яких внесена до Єдиного реєстру приватних виконавців України.
Відповідно до частини першої статті 48 Закону № 1403 органами Асоціації приватних виконавців України є: 1) з`їзд приватних виконавців регіону […]; 2) рада приватних виконавців регіону […]; 3) голова ради приватних виконавців регіону; 4) Рада приватних виконавців України; 5) Голова Ради приватних виконавців України; 6) ревізійна комісія; 7) з`їзд приватних виконавців України.
Згідно з частиною першою статті 53 Закону № 1403 вищим органом самоврядування приватних виконавців є з`їзд приватних виконавців України.
На підставі частини сьомої статті 53 Закону № 1403 З`їзд приватних виконавців України: 1) обирає Голову та заступників Голови Ради приватних виконавців України і достроково відкликає їх з посад; 2) затверджує статут Асоціації приватних виконавців України та вносить зміни до нього; 3) затверджує Кодекс професійної етики приватних виконавців; 4) утворює Раду приватних виконавців України та ревізійну комісію; 5) призначає чотирьох членів Кваліфікаційної комісії та чотирьох членів Дисциплінарної комісії; 6) затверджує Положення про Раду приватних виконавців України, Положення про ревізійну комісію; 7) розглядає та затверджує звіти Ради приватних виконавців України, висновки ревізійної комісії та звіти інших органів, утворених Асоціацією приватних виконавців України; 8) затверджує кошториси Асоціації приватних виконавців України, її органів, а також звіти про їх виконання; 9) здійснює інші повноваження відповідно до цього Закону.
Відповідно до статті 54 Закону № 1403 у період між з`їздами приватних виконавців України функції самоврядування приватних виконавців здійснює Рада приватних виконавців України, яка: 1) формує порядок денний, скликає та забезпечує проведення з`їзду приватних виконавців України; 2) забезпечує виконання рішень з`їзду приватних виконавців України; 3) затверджує положення про з`їзд приватних виконавців регіону, раду приватних виконавців регіону та інші регіональні органи у разі їх утворення Асоціацією приватних виконавців України; 4) забезпечує діяльність органів, утворених Асоціацією приватних виконавців України; 5) встановлює розмір та порядок сплати членських внесків Асоціації приватних виконавців України; 6) бере участь у розробленні та погоджує проекти нормативно-правових актів, визначені цим Законом; 7) приймає рішення про внесення Міністерству юстиції України клопотання про зупинення діяльності приватного виконавця у випадках, передбачених цим Законом; 8) приймає рішення про внесення до Дисциплінарної комісії подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; 9) сприяє діяльності рад приватних виконавців регіонів, координує їхню діяльність; 10) сприяє забезпеченню гарантій діяльності приватних виконавців; 11) приймає рішення про розпорядження коштами і майном Асоціації приватних виконавців України відповідно до затвердженого з`їздом приватних виконавців України кошторису; 12) розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність рад приватних виконавців регіонів, їх голів, скасовує рішення рад приватних виконавців регіонів; 13) забезпечує створення і ведення веб-сайту Асоціації приватних виконавців України; 14) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та статутом Асоціації приватних виконавців України.
Аналіз вищезазначених положень нормативно-правових актів свідчить, що інститут приватних виконавців набуває певних особливих властивостей суб`єкта публічних відносин в контексті забезпечення виконання функцій, покладеної на нього, а саме: функції своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.
У випадку виникнення спору в межах правовідносин, в яких вказаний інститут реалізує надані йому правомочності (зупинення або припинення діяльності приватного виконавця, оскарження рішень про накладення дисциплінарного стягнення на приватного виконавця та т.і.), такий спір, за наявності для цього визначених законом підстав, може підпадати під ознаки публічно-правового спору, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Як свідчать матеріали справи, позивач вказує на протиправну бездіяльність Голови Асоціації приватних виконавців України Русецької О.О. щодо не розгляду звернення/листа позивача, в порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян".
Відповідно до преамбули Закону України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-В) цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 393/96-В громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
На підставі частини першої статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Частиною першою статті 14 Закону № 393/96-ВР визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.
Отже, розгляд звернень громадян, поданих в порядку, передбаченому Законом № 393/96-ВР, не є владною управлінською функцією органів (посадових осіб, установ, об`єднань та ін.), які є адресатами цих звернень.
Як наслідок, спір у даній справі не є публічно-правовим, а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Є неприйнятними посилання апелянта на постанови Верховного Суду від 11 квітня 2023 року у справі № 640/30119/20, від 22 червня 2023 року у справі № 640/28126/20, від 29 лютого 2024 року у справі № 640/1859/22, від 12 березня 2024 року у справі № 640/12926/20, оскільки правовідносини в цих справах відрізняються від правовідносин за позовом ОСОБА_1 , в жодній зі справ предмет спору не пов`язаний із правовідносинами щодо розгляду звернень громадян.
Так відповідачами у наведених справах є Недержавна некомерційна професійна організація "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України, а не Некомерційна професійна організація "Асоціація приватних виконавців України".
При цьому Недержавна некомерційна професійна організація "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України хоч і є органом самоврядування, але її повноваження відрізняються від повноважень Некомерційної професійної організації "Асоціація приватних виконавців України".
Зокрема, рішенням Ради адвокатів України затверджується порядок підвищення кваліфікації адвокатів України, який фактично є нормативно-правовим актом, оскільки встановлює обов`язкові для адвокатів приписи з підвищення кваліфікації, про що зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 29 лютого 2024 року у справі № 640/1859/22.
При цьому аналогічний порядок підвищення кваліфікації стосовно приватних виконавців затверджується рішенням (наказом) Міністерства юстиції України (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z0100-20#Text), а не Радою приватних виконавців України).
Таким чином, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки позов ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року у справі № 200/1639/24 - залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року у справі № 200/1639/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 11 липня 2024 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 11 липня 2024 року.

Головуючий суддя                                                            І.Д. Компанієць

Судді                                                                                 А.В. Гайдар

                                                                                              Е.Г. Казначеєв