ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 р.	Справа № 644/6397/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції України на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Попова В.О., м. Харків, повний текст складено 29.04.24 по справі № 644/6397/23
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ходуса Віталія Юрійовича, Департаменту патрульної поліції України                 
          про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 позивач) звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Харкова з позовом до інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції Ходус Віталія Юрійовича (далі по тексту – інспектор, перший відповідач), Департаменту патрульної поліції (далі по тексту – ДПП, другий відповідач) в якому просив суд:
- скасувати постанову старшого лейтенанта ОСОБА_2 БПП в місті Бориспіль УПП у Київської області, щодо винесення постанови від 14.08.2023 року, про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 ;
- провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення – закрити;
- витребувати, з УПП в Київській області, відеозапис з (бодікамери), карти пам`яті відео реєстратора, порушення позивачем ПДР 14.08.2023 року;
- стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 537 гривень з Департамент патрульної поліції вул. Федора Ернста 3, місто Київ Код ЄДРПОУ 40108646.
В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність та незаконність оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАТ № 7523058 від 14.0.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Skoda Octavia A7, д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив максимально допустиму швидкість руху транспортного засобу на 32 км/год в населеному пункті, чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - ПДР) та вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП, як такої, що суперечить приписам ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі по тексту - Закон № 580-VIII), в силу яких вимірювальна техніка повинна бути розміщена стаціонарно вмонтованим способом, оскільки в даному випадку швидкість вимірювалась приладом Trucam, який інспектор тримав у руці.
Наполягав, що працівники поліції, які тримають вимірювач швидкості Trucam часто роблять рух таким приладом на зустріч автомобілю для того, щоб останній показав збільшення швидкості автомобіля, а тому автоматичний режим вимірювання швидкості повинен передбачати виключно роботу з триноги або штативу, що унеможливить втручання людини в процес фіксації правопорушень.
Окрім того, переконував, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), що обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII, відповідно до положень якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці. Разом з цим, всупереч вказаному, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказів, які б підтверджували обставини розміщення на спірному відрізку дороги дорожнього знаку 5.70.
З огляду на вищевикладене, посилаючись на положення ст. 268, 278, 283 КУпАП стверджував про порушення інспектором прав позивача, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутності будь-яких доказів вчинення правопорушення, що свідчить про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.04.2024 у справі № 644/6397/23 позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено.
Скасовано постанову серії ЕАТ № 7523058 від 14.08.2023 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закрито провадження у справі.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, б. 3, код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 537 (п`ятсот тридцять сім) гривень, 40 коп.
Другий відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції при прийнятті рішення обставин у справі, порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції прийняти до розгляду дану апеляційну скаргу, долучити до матеріалів справи докази, а саме, скріншоти з сервісу Google Map’s із місцем розташування приладу TruCam TC008343 відповідно до координат з файлу фіксації швидкості на 3 арк., скріншот з сервісу Google Map`s із місцем розташування знаку 5.49 «Населений пункт» на в`їзді в м. Бориспіль на 1 арк., скріншот з файлу фіксації швидкості із відміткою в місці зазначення координат на 1 арк., скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 29.04.2024 по справі № 644/6397/23 та ухвалити нове рішенням, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про помилковість висновків суду першої інстанції щодо неможливості із наданих відповідачем матеріалів фотофіксації встановити наявність дорожнього знаку «обмеження швидкості» чи знаку «5.45 населений пункт», який обмежує рух транспортних засобів зі швидкістю не більше 50 км/год., оскільки до відзиву на позовну заяву було надано у повному обсязі документи на підтвердження вказаних обставин. Так, зокрема, долучений до матеріалів справи витяг файлу фіксації швидкості руху транспортного засобу Skoda Octavia A7 номерний знак НОМЕР_1 з лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 TC008343 крім фото моменту фіксації, дати, часу, серії приладу TruCam, прізвища оператора, зафіксованої швидкості та відстані від приладу до транспортного засобу містить і відомості щодо місця знаходження приладу, що цілком спростовує висновок суду в цій частині.
Крім того, з огляду на те, що в графах «широта» та «довгота» містяться координати місця знаходження приладу в момент фіксації швидкості руху транспортного засобу, а саме Широта: 50° 20' 34.23" N Довгота: 30° 57' 54.22" E, останні у повному обсязі дозволяють точно встановити місце знаходження приладу та, як наслідок, місце вчинення правопорушення позивачем (м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 124) за допомогою загальнодоступного сервісу мап Google Map’s,.
Заперечував проти відхилення судом першої інстанції долученого до матеріалів справи відеозапису з лазерного вимірювача швидкості Trucam з мотивів незасвідчення такого електронним цифровим підписом, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації, кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Наведене, на думку апелянта, дає підстави стверджувати, що у спірній ситуації надані ДПП відеозаписи є оригіналами електронного доказу та у повному обсязі відповідають вимогам КАС України щодо допустимості, а тому представник не мав обов`язку засвідчувати їх як копії. Твердження суду першої інстанції в цій частині про зворотнє вважає необґрунтованими та такими, що не можуть бути враховані під час судового розгляду. Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.03.2021 у справі № 333/1539/16, постановах Другого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2021 у справі № 639/967/21 та від 17.06.2021 у справі № 639/967/21.
Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом розміщення на веб-порталі "Судова влада" повідомлення про виклик у судове засідання, про причини неявки до суду не повідомили.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 та ч. 2 ст. 313 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 14.08.2023 інспектором роти 1 Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області старшим лейтенантом поліції Ходусом В.Ю. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ №7523058, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.
Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що ОСОБА_1 14.08.2023 о 06 годині 10 хвилин в м. Бориспіль по вул. Київський шлях, 124, керував транспортним засобом Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , в населеному пункті, рухався зі швидкістю 82 км/год, при цьому перевищив встановлені обмеження швидкості руху у населеному пункті на 32 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.
Оскаржувану постанову позивач отримав 14.08.2023, а позов спрямовано засобами поштового зв`язку до суду 23.08.2023, а тому строк на подачу позову пропущений не був.
Правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCам ІІ ТС008343», який в момент використання був в технічно справному стані та пройшов відповідну повірку.
Також, другим відповідачем долучено до матеріалів справи фотознімки, здійснені сертифікованим приладом «TruCам ІІ ТС008343», на яких зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 82 км/год.
Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання її протиправною та скасування.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис на DVD-диску, долучений до відзиву на позов, з огляду на те, що на ньому не зафіксовано місця вчинення правопорушення, з якого б вбачалося віднесення його за статусом до населених пунктів та позначення відповідними дорожніми знаками, дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Крім того, судом враховано позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26 березня 2019 року у справі № 855/90/19, в якій останній виснувався, що відеозапис (електронні документи у цифровій формі), який не було засвідчено електронним цифровим підписом, з точки зору положень ст.ст. 74, 99 КАС України не може вважатися допустимим доказом, у зв`язку із чим відхилив наданий другим відповідачем відеозапис в якості доказу через його незасвідчення ЕЦП.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначенні положеннями Закону України “Про дорожній рух”.
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України “Про дорожній рух” учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Положеннями статті 16 Закону України “Про дорожній рух” визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють ПДР України.
Згідно з пунктом 1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України “Про дорожній рух” встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.
На виконання пункту 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР).
Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
За приписами пункту 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Згідно із пунктом 8.4 ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи:
а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;
б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;
в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;
г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;
ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;
д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;
е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.
Пунктом 5 «Інформаційно-вказівні знаки» розділу 33 ПДР України передбачено знак 5.45 “Початок населеного пункту”. Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знак 5.50 “Кінець населеного пункту”. Місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.
Знаки 5.49 і 5.50 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.
Відповідно до ПДР знак 5.70 "Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху" інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.
Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 122 КУпАП, з посиланням на перевищення транспортним засобом Skoda Octavia A7, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 максимально допустимої швидкості руху транспортного засобу на 32 км/год в населеному пункті, чим порушено вимоги пункту 12.4 ПДР України.
Як встановлено частиною 4 статті 122 КУпАП України, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину -тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).
Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статті 31 Закону України № 580-VIII надано право поліції застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону України № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За визначенням, наведеним у статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем було надано до матеріалів справи відеозапис та фотографію, які зроблені за допомогою приладу лазерного вимірювача швидкості Trucam LTI 20/20 № ТС 0008343, якими зафіксовано рух транспортного засобу Skoda Octavia A7, д.н.з. НОМЕР_1 , швидкість 82 км/год., дистанція з якої здійснено вимірювання 233,5 м, максимально допустима швидкість 50 км/год, зазначено дату і час фіксації 14.08.2023 о 06:10:02 год.
Колегія суддів зауважує, що дослідивши вищевказані відеозапис та фотографію вочевидь можливо ідентифікувати марку, модель та державний номерний знак вказаного транспортного засобу в момент вчинення вищевказаних дій.
Так, з вказаного відеозапису вбачається, рух транспортного засобу Skoda Octavia A7, д.н.з. НОМЕР_1 зі швидкістю 82 км/год., дистанція з якої здійснено вимірювання 233,5 м, максимально допустима швидкість 50 км/год, дата і час фіксації 14.08.2023 о 06:10:02 год, отже вказаним відеозаписом підтверджується рух транспортного засобу позивача із перевищенням встановленого обмеження швидкості руху на 32 км/год.
Слід відмітити, що відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, - Trucam LTI 20/20 № ТС 008343, у відповідності до пункту 4 частини 2 статті 283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови. 
При цьому, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність засвідчення відповідачем копії відеозапису електронним цифровим підписом, з огляду на наступне.
Згідно із частиною 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Так, у постанові від 10.09.2020 у справі № 751/6069/19 Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного кримінального суду зазначив, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.
Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.
Долучений слідчим до матеріалів провадження в якості речового доказу DVD-R диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів.
Таким чином, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу».
Колегія суддів, вважає цей висновок застосовним і до справи, що розглядається. З огляду на це, слід дійти висновку, що відповідач надав суду оригінал електронного доказу, а тому не повинен був засвідчувати його відповідно до ч. 2ст. 99 КАС України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.11.2021 по справі № 0540/7665/18-а.
Згідно зі статтею 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України).
Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідно до копії сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018, затверджений тип засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam зареєстровано в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки за № UA.TR.001 241-18 Rev.0.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26575 від 17.11.2022, виданого ДП “Укрметртестстандарт” Мінекономрозвитку України, чинного до 17.11.2023, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС 008346 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: +/- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +/-1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.
Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 зареєстрований в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС 008346 пройшов періодичну повірку, сертифікат якої був чинним станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому вказаний пристрій міг використовуватись для заміру швидкості автомобіля позивача.
Слід зазначити, що відповідно до інструкції з використання приладу Trucam LTІ 20/20, конструктивна особливість приладу та заявлені характеристики дозволяють його використання з рук, а визначення похибки при такому використанні не буде перевищувати 2 км/год.
Виробником передбачена система заходів, які нівелюють вібрації та короткочасне переривання лазеру, тому прилад не може здійснювати вимірювання швидкості з більшою похибкою, ніж передбачено виробником та визначено у свідоцтві про повірку.
З огляду на те, що лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 віднесено до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто вказаний прилад конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, припущення позивача про те, що внаслідок заміру швидкості працівником поліції, який тримав технічний прилад TruCam TC 008346 в руках, могла бути велика похибка, є неприйнятним.
Колегією суддів встановлено, що під час користування приладом TruCam поліцейський керується Інструкцією по експлуатації приладу ТruCAM (цифрова відеокамера, вимірювач швидкості, GPS), що знаходиться у вільному доступі в мережі Інтернет (далі Інструкція).
Відповідно до положень Розділу 3 “Системний та інформаційний екран” Інструкції її користувач самостійно додає данні до наступних опцій: ім`я оператора, місце розташування, відеорежим, особистий номер, обмеження швидкості, захват швидкості, відстежуючий відеорежим.
У полі “місце розташування” можливо зазначити вулицю, місто, тощо. Використовуючи стилус та екранну клавіатуру користувач заповнює необхідну інформацію. Максимум 59 символів.
Отже, з наведеного вбачається, що користувач має можливість самостійно заповнювати на власний розсуд деяку інформацію, яка потім відображається на відеозаписах та фотографіях, що зроблені пристроєм ТruCAM.
Відповідно до Розділу 9 “TruCam Переглядач” Інструкції комп`ютерна програма TruCam розроблена фірмою ПП “Діректон” (Україна, Київ) при технічному сприянню виробника приладу TruCam LTI 20/20 і призначена для друку фотододатків.
Оператор приєднує прилад до персонального комп`ютеру відповідно до “Правил опломбування приладу TruCam LTI 20/20”, переглядає і роздруковує накопичені приладом файли у вигляді фотододатків.
Файли, що накопичуються приладом мають унікальні імена, які не повторюються.
Програма автоматично друкує на фото додатку наступні дані: швидкість ТЗ, дата вимірювання, час вимірювання, широта місця вимірювання, довгота місця вимірювання, серійний номер приладу, унікальне ім`я файлу. Вказані дані є критичними.
Ім`я оператора, код оператора, вулиця місця вимірювання, код вулиці, дата калібрування, версія мікропрограми приладу – є не критичними даними.
Як вбачається з наданої до матеріалів справи фотографії з приладу Trucam LTI 20/20 інспектором зафіксовано швидкість ТЗ 82 км/год, дату та час вимірювання 14.08.2023 о 06:10:02 год., широта місця вимірювання: 50020’34.23’’N, довгота місця вимірювання: 30057`54/22`` Е, серійний номер приладу: ТС008343, унікальне ім`я файлу: 1691993402_N2200_0814_061002. Таким чином, наданий до матеріалів справи доказ містить усі обов`язкові критичні дані.
Крім того, вищевказаний фотознімок містить і некритичні дані, що заповнюються вручну, а саме, ім`я оператора: УРСАКІЙ, код оператора: 0018844, вулиця місця вимірювання: Київський шлях, 124.
Також, надаючи оцінку тверджень позивача щодо відсутності на спірному відрізку дороги дорожнього знаку «населений пункт» та «фото – відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» колегія суддів зазначає, що такі в повному обсязі спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема координатами місця розташування автомобіля позивача під час здійснення фіксації адміністративного правопорушення, що відповідає межам населеного пункту м. Бориспіль, де рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год, фотографією із вказаного відрізку дороги зі знаком «фото – відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» та схемою розміщення дорожніх знаків у м. Бориспіль по вул. Київський шлях (а.с. 48-49).
А відтак, висновок суду першої інстанції про відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення в межах населеного пункту є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, зробленим при не повному з`ясуванні судом обставин у справі.
Колегія суддів зазначає, що подія та склад адміністративного правопорушення підтверджується наданими відповідачем до матеріалів справи доказами, є належним чином доведені та відображені у спірній постанові.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування постанови від 14.08.2023 серія ЕАТ № 7523058 та закриття провадження по справі.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.04.2024 у справі № 644/6397/23 не відповідає, оскільки приймаючи рішення суд неповно з`ясував обставини у справі, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
На виконання положень пункту 1, пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.04.2024 у справі № 644/6397/23 підлягає скасуванню з прийняттям в постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції України  задовольнити.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.04.2024 по справі № 644/6397/23  скасувати.
Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції Ходус Віталія Юрійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню в силу ч. 3  ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

 Головуючий суддя 	 	 Т.С. Перцова	
Судді	   	В.Б. Русанова    О.А. Спаскін