ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

справа №766/7476/23
провадження № 22-ц/819/293/24
 
ПОСТАНОВА
іменем України 
 
29 липня 2024 року                                                                          м. Херсон

       Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий:          Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),
судді:                      Майданік В.В.,
                               Орловська Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Булах Є.М., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:
У жовтні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 01 червня 2010 року ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», де заповнила і підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, на підставі якої відповідачу був відкритий кредитний рахунок із встановленим кредитним лімітом, в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився на підставі рішення банку до 48 500,00 грн.
Підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.
В порушення взятих на себе зобов`язань позичальник умови договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим допустив утворення заборгованості, яка з урахуванням внесених відповідачем коштів на її погашення, станом на 20 серпня 2023 року становить 58 030,78 грн., з яких: 46 916,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 11 114,50 грн. - заборгованість за простроченими процентами.
Посилаючись на наведене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором №б/н від  01 червня 2010 року у загальному розмірі 58 030,78 грн. та 2684,00грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 27 травня 2024 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_1  на користь АТ КБ«ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 01 червня 2010 року у розмірі 46 916,28 грн. (тіло кредиту), а також судові витрати у розмірі 2170,01грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що між сторонами 01 червня 2010 року був укладений кредитний договір шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк». Оскільки відповідач належним чином не виконувала зобов`язань з повернення кредитних коштів, то стягненню підлягає лише заборгованість за тілом кредиту у розмірі 46 916,28 грн. Суд відмовив у стягненні заборгованості по процентам, пославшись на те, що сторони не обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі відповідальності у вигляді процентів за прострочення виконання зобов`язань. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Частково не погодившись із заочним рішенням суду від 27 травня 2024 року, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просить рішення суду в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати процентів у розмірі 11 114,50 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким зазначені позовні вимоги банку задовольнити у повному обсязі.
Скарга мотивована тим, що сторонами при укладенні кредитного договору було досягнуто згоди з усіх істотних його умов. При ухваленні судового рішення, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги те, що 04 листопада 2019 року позичальник підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, з використанням кредитної карти «Універсальна» Gold, особистим підписом засвідчила своє ознайомлення з умовами кредитування та тарифами банку, а саме: базовою процентною ставкою за користування кредитом, розміром щомісячних платежів, строком їх внесення, тощо. 
Відповідач, отримавши  04 листопада 2019 року кредитну картку «Універсальна» Gold з кредитним лімітом 48 500 грн, здійснила дії щодо проведення її активації, користувалась кредитними коштами, а також визнавала укладення договору та погодилася з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання його умов, здійснюючи часткове погашення заборгованості за договором.
Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що заборгованість за підписаною Заявою обліковується на одному кредитному рахунку, та свідчить про погодження відповідачем з умовами кредитування. Підписавши заяву від 04 листопада 2019 року, відповідач не уклала нового кредитного договору, а погодилась з умовами кредитування з відповідної дати, а тому суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні з ОСОБА_1 процентів у загальному розмірі 11114,50 грн. 
Позиція інших учасників
Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до положень ст.369 ч.1 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 01 червня 2010року відповідач ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», де заповнила і підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 42).
Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, 13 травня 2013 року позичальнику був встановлений кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн., який в подальшому неодноразово змінювався та станом 12 грудня 2022 року кредитний ліміт за договором становив 48 500,00 грн. (а.с.40).
З довідки АТ КБ «ПриватБанк» убачається, що ОСОБА_1 неодноразово видавалися кредитні карти, остання карта «Універсальна» Gold №4149629384875175 видана 04 листопада 2019 року терміном дії  до 05/23 (а.с.41). 
Крім того, 04 листопада 2019 року   сторони  підписали  Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.43-50). Зазначена заява містить умови кредитування з використанням кредитних карток «Універсальна» Gold та погоджені сторонами суттєві умови кредитного договору, серед яких: розмір кредитного ліміту до 75 000,00грн.; строк кредитування – 20 років; фіксовану річну процентну ставку за кредитом на рівні 42,0%; процентну ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 86,4% річних, встановлення порядку погашення кредиту щомісячними платежами, тощо.
Також у заяві сторони погодили можливість повернення кредиту шляхом договірного списання з рахунку клієнта, у т.ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 01 червня 2010 року, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору, відповідач станом на 20 серпня 2023 року має заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 58030,78 грн., з яких: 46 916,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 11 114,50 грн. - заборгованість за простроченими процентами (а.с.7-22).
На підтвердження розміру наявної заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» надав виписку з особового рахунку ОСОБА_1 за період з 14 травня 2013року по 01 квітня 2023року (а.с.23-39).
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до положень частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки АТ КБ «Приватбанк» з заочним рішенням суду в частині стягнутої з ОСОБА_1 суми заборгованості у вигляді непогашеного тіла кредиту у розмірі 46 916,28 грн. погодився, не оскаржував його в апеляційному порядку, правомірність рішення в цій частині, у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Проте, встановивши фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача після 04 листопада 2019року правових підстав щодо нарахування за договором процентів за користування кредитними коштами, є помилковим.
Як зазначалося вище, 04 листопада 2019року ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг АТ КБ «Приватбанк», в якій сторони погодили умови нарахування та сплати позичальником процентів за користування кредитними коштами, розмір процентної ставки, а відтак нарахування банківською установою процентів за договором слід визнати таким, що відповідає укладеному між сторонами договору, а доводи апеляційної скарги в цій частині обґрунтованими.
Разом з цим, з  виписки за договором б/н про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням боржником зобов`язань з повернення коштів, АТ КБ «Приватбанк» щомісячно, у відповідності до умов кредитного договору (заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 04 листопада 2019р.), самостійно проводило списання процентів за договором на суму заборгованості за рахунок частини наданого та невикористаного ОСОБА_1 кредитного ліміту. 
Таким чином, у зв`язку із проведенням банком фінансових операцій щодо списання на свою користь процентів за рахунок кредитного ліміту відповідача, на час звернення до суду з позовом у ОСОБА_1 відсутня заборгованість по процентам за користування кредитом, а відтак позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами в розмірі 11114,50 грн. задоволенню не підлягають. 
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції  в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати процентів за кредитним договором від 01 червня 2010 року не спростовують.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з пунктом 4 частини першої, частини другої статті 376 ЦПК України підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» та зміну мотивувальної частини заочного рішення суду першої інстанції від 23 січня 2024року в оскаржуваній частині, згідно редакції цієї постанови.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

постановив :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27 травня 2024 року в оскаржуваній частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати процентів за кредитним договором від 01 червня 2010 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
      
Головуючий:                                                                                                    В.О. Бездрабко
 
Судді:                                                                                                                 В.В. Майданік 
 
                                                                                                                      Н.В. Орловська