ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 р. 	Справа № 300/4371/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, повний текст складено 10.04.24  у справі № 300/4371/23
за позовом      Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області  
до     Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1                    
про стягнення штрафу,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області (далі за текстом також - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі за текстом також - відповідач, ФОП ОСОБА_1 ), в якому просило стягнути з відповідача 6 783,00 грн штрафу.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України 6783 грн 00 коп.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене за неповного з`ясування обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач наводить обставини справи та вказує, що оскільки накладення штрафу відбулось за результатами державного контролю, проведеного за відсутності правових підстав для організації державного контролю та за відсутності оформлених матеріалів (розпорядчих документів, акту перевірки), якими в установленому порядку фіксуються правопорушення законодавства про рекламу, відсутні підстави для задоволення адміністративного позову про стягнення з відповідача неправомірно нарахованих санкцій. Просить урахувати висновки П`ятого апеляційного адміністративного суду, наведені у постанові від 22.01.2024 у справі № 420/10983/23.
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та у ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції підтверджено, що відповідач пройшов передбачену чинним законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб`єкта господарювання у якості фізичної особи-підприємця, зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1 . До переліку видів господарської діяльності позивача належить: 47.74 Роздрібна торгівля медичними й ортопедичними товарами в спеціальних магазинах; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
03.03.2023 завідувачем секрету контролю за рекламою, дотримання антитютюнового законодавства та пробірного контролю управління захисту прав споживачів ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області складено протокол № 10 про порушення законодавств про рекламу за ознаками порушення ч. 5 ст. 8 та ч. 4 ст. 21 Закону України "Про рекламу"
06.03.2023 позивачем складено та направлено на адресу відповідача вимогу № 06/2/926-23 у порядку ч. 2 ст. 26 Закону України "Про рекламу" про надання затвердженого макету розповсюдженої реклами, документального підтвердження вартості розповсюдженої реклами, актів виконаних робіт, квитанції про сплату, а також інформації, що може мати істотне значення для прийняття рішення.
Відповідачем 10.03.2023 надано позивачу відповідь про те, що вимога від 06.03.2023 за № Вих-06.2/926-23 не містить законних підстав та належного обґрунтування, оскільки вказаний документ хоча і виготовлено на бланку Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, проте цей документ виготовлений за підписом начальника управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами. Водночас зазначена вимога не містить даних про те, що управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами є структурним підрозділом чи самостійним органом Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, і що саме цей підрозділ/орган уповноважений здійснювати державний контроль саме за дотриманням законодавства про рекламу у сфері захисту прав споживачів реклами.
17.03.2023 завідувачем сектору контролю за рекламою, дотримання антитютюнового законодавства та пробірного контролю управління захисту прав споживачів ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області складено протокол № 13 про порушення законодавств про рекламу за ознаками порушення ч. 2 ст. 26 Закону України "Про рекламу".
Протоколом № 17 засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу від 01.05.2023 вирішено надати пропозицію начальнику Головного управління держпродспоживслужби в Харківській області прийняти рішення про накладення штрафу.
За результатами розгляду справи, у зв`язку з доведенням факту порушення ФОП ОСОБА_1 ч. 4 ст. 21 Закону України «Про рекламу», контролюючим органом прийнято рішення № 01-05/45 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 01.05.2023, а саме: за відсутність в рекламних сюжетах тексту-попередження про те, що самолікування може бути шкідливим для здоров`я; рішення № 01-05/44 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 01.05.2023, а саме: за неподання інформації щодо вартості розповсюдження реклами, що є порушенням ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу».
Вказані рішення надіслані на адресу місця здійснення господарської діяльності відповідача згідно з повідомленням про вручення відправлення 7600803121500 від 02.05.2023.
Стверджуючи про наявність підстав для стягнення штрафів, визначених рішеннями № 01-05/45 та № 01-05/44 від 01.05.2023, у примусовому порядку, контролюючий орган звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів належного виконання платником обов`язку здійснення платежів за рішеннями контролюючого органу у спосіб перерахування грошових коштів або припинення цього обов`язку в інші способи.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Засади рекламної діяльності в Україні, відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами визначаються Законом України "Про рекламу".
Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 21 Закону України «Про рекламу» реклама лікарських засобів, медичних виробів, методів профілактики, діагностики, лікування і реабілітації повинна містити: текст попередження такого змісту: "Самолікування може бути шкідливим для вашого здоров`я", що займає не менше 15 відсотків площі (тривалості) всієї реклами, а для аудіальних медіа - має прозвучати не менше одного разу за ролик, але не менше ніж один раз за одну хвилину, та озвучується на тому самому рівні гучності, що й інший звуковий ряд ролика.
Відповідно до п.п. 1 ч. 1 ст. 26 згаданого Закону контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.
У силу приписів абз. 2 ч. 2 ст. 26 Закону України "Про рекламу" на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про рекламу» особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно - правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Частинами 6 та 7 ст. 27 Закону України «Про рекламу» встановлено, що за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 цього Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За матеріалами справи судом установлено, що заявлена владним суб`єктом вимога про стягнення коштів ґрунтується на рішеннях ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області від 01.05.2023 за  № 01-05/45 про накладення штрафу у сумі 5083,00 грн та № 01-05/44 про накладення штрафу у сумі 1700,00 грн.
Доказів того, що вказані рішення контролюючого органу відповідачем оскаржувалися, у тому числі у судовому порядку, сторонами не надано.
Доказів утрати юридичної дії вказаними рішеннями матеріали справи не містять, як не містять і доказів оплати відповідачем штрафів, визначених такими рішеннями.
З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач обтяжений обов`язком здійснити платежі за рішеннями Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, адже вказані рішення суб`єкта владних повноважень не втратили юридичної дії. Строк виконання обов`язку здійснити платіж у спірних правовідносинах збіг.
У матеріалах справи відсутні докази, які б засвідчували належне виконання платником згаданого обов`язку у спосіб перерахування грошових коштів або припинення цього обов`язку в інші способи.
Доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, зводяться до неправомірності рішень позивача про стягнення штрафів, недотримання порядку проведення перевірки, проте вказані обставини судом не досліджуються, оскільки рішення контролюючого органу не є предметом розгляду у цій справі.
З огляду на встановленні обставини щодо наявності у відповідача обов`язку здійснення платежів за рішеннями контролюючого органу, що відповідачем не спростовано, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог є правильним.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності доводів, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін. 
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 у справі № 300/4371/23 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    В.Б. Русанова