Постанова
Іменем України
04 липня 2024 року
м. Київ
справа № 235/3636/20
провадження № 51-5531км21
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючої                                                  ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
захисників                                      ОСОБА_5 , ОСОБА_6 
                                                         (у режимі відеоконференції),
прокурора                                        ОСОБА_7 ,                     
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 травня 2023 року в кримінальному провадженні № 12020050410000904 за обвинуваченням 
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Селидове Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1.       За вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2021 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 
2.       На підставі ч. 5 ст. 72 КК України постановлено зарахувати у строк покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 26 квітня 2020 року по 24 листопада 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
3.       Цим же вироком також засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України ОСОБА_9 , на судові рішення щодо якого касаційні скарги не подано.
4.       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 травня 2023 рокувирок стосовно ОСОБА_8 і ОСОБА_9 залишено без змін. 
5.        Згідно з вироком ОСОБА_8 і ОСОБА_9  засуджено за те, що вони 26 квітня 2020 року приблизно о 23:07, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння після спільного вживання алкогольних напоїв, діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинили розбійний напад на АЗС № 87 ТОВ «Донбаснафтопродукт», поєднаний з проникненням у сховище та із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи. При цьому, діючи умисно та узгоджено, попередньо розподіливши між собою ролі, зайшли до приміщення АЗС № 87 за адресою: Донецька обл., м. Покровськ, вул. Захисників України, буд. 2-A , де ОСОБА_9 передав ОСОБА_8 гладкоствольний пістолет марки «STALKER 914 - S» калібру 9 мм Р.А.К., серійний номер « НОМЕР_1 », а сам вийшов на вулицю і став на вхідних дверях та слідкував, щоб на місці злочину не з`явились очевидці. А ОСОБА_8 зайшов за касове місце, де безпосередньо знаходився старший оператор заправки ОСОБА_10 , та, погрожуючи йому вищевказаним пістолетом, проник до каси АЗС № 87, звідки заволодів грошовими коштами в сумі 8 563,00 грн. Після цього ОСОБА_9 і ОСОБА_8 залишили місце вчинення злочину на автомобілі останнього марки «ВАЗ 21103», реєстраційний номер НОМЕР_3.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
6.       У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_8 , даючи власну оцінку доказам у кримінальному провадженні, відмінну від їх оцінки судами першої та апеляційної інстанцій, просить вирок і ухвалу щодо нього скасувати та виправдати його у пред`явленому обвинуваченні за недоведеністю винуватості. Вважає, що докази у справі отримані з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, є недопустимими та не узгоджуються між собою, показання потерпілого і свідків суперечливі, розмір завданої шкоди не встановлено, огляд місця події проведено в нічний час без попереднього дозволу суду та відеофіксації. У доповненні до касаційної скарги ОСОБА_8 просить пом`якшити призначене йому покарання та змінити умови утримання у зв`язку з незадовільним станом його здоров`я внаслідок діагностованого онкологічного захворювання.
Позиції інших учасників судового провадження
7.       У засіданні суду касаційної інстанції захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 .
8.       Прокурор заперечила проти задоволення касаційної скарги та просила її відхилити. 
Мотиви Суду
9.       Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги та доповнення до неї, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
10.   За приписами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
11.   Згідно із ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу (ч. 2 ст. 438 КПК України).
12.   Таким чином, неповнота судового розгляду (ст. 410 КПК України) та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК України) не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку, чинним кримінальним процесуальним законом не передбачена можливість скасування касаційним судом рішень судів першої та апеляційної інстанцій з цих підстав. При перегляді судових рішень у касаційному порядку суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.
13.   Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.
14.   Положеннями ст. 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. 
15.   Згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
16.   Судові рішення попередніх інстанцій у цьому кримінальному провадженні свідчать, що суди дотримались вищевказаних вимог кримінального процесуального закону в повному обсязі.
17.   Так, висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.
18.   Мотивуючи свої висновки у цій частині, суд послався, зокрема, на: показання оператора АЗС № 87 - потерпілого ОСОБА_10 , який розповів про обставини вчиненого ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_8 розбою, під час якого останній погрожував йому пістолетом (сріблястим із коричневим руків`ям) так, як їх наведено у вироку, під час пред`явлення особи для впізнання упізнав ОСОБА_9 як одного із осіб, які вчинили на нього розбійний напад, а в ході пред`явлення речей для впізнання упізнав предмети одягу, в який були одягнуті нападники та які були вилучені у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час їх затримання; показання свідка ОСОБА_11 , який працював разом із ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та вдень після робочої зміни напередодні події злочину разом із ними вживав алкогольні напої вдома у ОСОБА_8 , де останній показував йому пістолет, потім, коли обвинувачені на автомобілі ОСОБА_8 підвозили його додому і зупинились у дорозі, чув постріли з пістолета, бачив останній в руках у ОСОБА_8 , а пізніше упізнав обвинувачених на відео з камер спостереження АЗС; дані дослідженого в судовому засіданні відеозапису з камер спостереження АЗС, на якому зафіксовані обстановка і обставини розбійного нападу; показання бригадира дільниці, на якій працювали обвинувачені, свідка ОСОБА_12 , який під час перегляду вказаного відео сказав, що особи на ньому схожі на його працівників, підтвердивши це під час допиту в судовому засіданні; аналогічні за змістом показання працівників поліції - свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які під час патрулювання території поблизу АЗС у м. Селидове виявили автомобіль обвинувачених, які перебували у стані алкогольного сп`яніння, після відкриття дверцят автомобіля із нього почали вилітати грошові купюри, а на задньому сидінні вони побачили пістолет, який виявився подібним до того, котрий описав потерпілий ОСОБА_10 ; показання представника потерпілого ТОВ «Донбаснафтапродукт» ОСОБА_15 , менеджера АЗС - свідка ОСОБА_16 та співробітниці АЗС - свідка ОСОБА_17 щодо встановлення суми збитків, яка підтверджується актом інвентаризації, проведеної за залишками грошей у касі АЗС та розрахунковими документами; дані протоколів огляду місць події, якими були приміщення АЗС та автомобіль марки «ВАЗ 21103», реєстраційний номер НОМЕР_3 , належний ОСОБА_8 , висновки експертів, у тому числі за результатами проведення судової балістичної експертизи про те, що вилучений з автомобіля ОСОБА_8 пістолет є ручною вогнепальною зброєю та придатний для пострілів, дані акту № 1 про результати інвентаризації наявних коштів, дані протоколів слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , інші письмові докази.
19.   Суд апеляційної інстанції, здійснюючи перегляд кримінального провадження за апеляційними скаргами засуджених ОСОБА_9 і ОСОБА_8 та їх захисників ОСОБА_5 і ОСОБА_18 , належним чином перевірив доводи у них, у тому числі й щодо недопустимості доказів, покладених в основу вироку, які аналогічні наведеним у касаційній скарзі ОСОБА_8 , та, погоджуючись із викладеними у вироку суду першої інстанції висновками і мотивами прийнятого ним рішення, законно й обґрунтовано постановив залишити цей вирок без змін, із чим погоджується також колегія суддів касаційного суду. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України, у ній наведені підстави, з яких відхилено апеляційні скарги сторони захисту, та докладні мотиви прийнятого судом рішення.
20.   Так, відхиляючи доводи сторони захисту щодо недопустимості як доказів даних у протоколах оглядів місця події, апеляційний суд зазначив, що ці слідчі дії було проведено без ухвали слідчого судді на підставі положень ч. 3 ст. 233 КПК України як невідкладні. Після проведення слідчих дій, за результатами розгляду клопотань слідчого, погоджених із прокурором, слідчим суддею надано дозвіл на проведення цих оглядів. При цьому, за змістом ухвал, слідчим суддею, крім іншого, було перевірено, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до приміщення АЗС та автомобіля обвинуваченого без ухвали слідчого судді, що є обов`язковою умовою проведення такого огляду. Оскільки зазначені слідчі дії носили невідкладний характер та проводились без ухвали слідчого судді, їх фіксування за допомогою звуко - та відеозаписувальних технічних засобів не здійснювалось, що за встановлених у цьому кримінальному провадженні обставин не становить порушення вимог ч. 10 ст. 236, ч. 1 ст. 107 КПК України. 
21.   Та обставина, що огляд місця події проводив один слідчий, а з клопотанням про надання дозволу на його проведення звернулась інша слідча, але яка входить до групи слідчих у цьому кримінальному провадженні, не є порушенням норм КПК України, оскільки група слідчих, визначена у конкретному кримінальному провадженні відповідно до ст. 39 КПК України, діє як єдина процесуальна особа - слідчий, а процесуальні дії, що вчиняють слідчі, які входять до групи, мають взаємодоповнюючий та взаємозамінний характер і спрямовані на реалізацію прав та обов`язків слідчого відповідно до норм КПК України.
22.   Також не становить порушення включення до групи слідчих у цьому кримінальному провадженні, яке розслідувалось Покровським відділом поліції ГУНП в Донецькій області, слідчого Селидівського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, оскільки зазначене відділення входить до структури відділу, який і проводив досудове розслідування, а начальник відділу є керівником органу досудового розслідування вищого рівня відносно начальника відділення, яке входить до його структури, і наділений повноваженнями створювати слідчу групу, до якої включати підпорядкованих слідчих.
23.   Стосовно участі у двох слідчих діях - огляді місця події від 26.04.2020 та 27.04.2020, які проводилися один безпосередньо після іншого, але в різних місцях, спеціаліста ОСОБА_19 , яка є експертом - криміналістом Покровського ВП, суд першої інстанції, з яким погодився також апеляційний суд, зазначив, що на відміну від слідчого, який проводить слідчі дії, понятих, присутність яких під час слідчих (розшукових) дій у передбачених законом випадках є обов`язковою, участь спеціаліста, до обов`язків якої віднесено виконання окремих обов`язків, у цьому кримінальному провадженні фотографування місця події та складання фототаблиці, не є обов`язковою і закон не вимагає її постійної присутності під час проведення слідчої дії, тож  закон не виключає можливості приєднання такого спеціаліста до проведення наступної слідчої дії пізніше, вже після її початку і після закінчення попередньої дії.
24.   Також колегія суддів не вбачає порушень вимог ст. 229 КПК України під час пред`явлення речей для впізнання потерпілому ОСОБА_10 . Із протоколів зазначених слідчих дій з фототаблицями до них убачається, що надані для впізнання речі були одноманітними за своїми загальними ознаками як речей, одного виду, якості та не мали різких відмінностей. Під час допиту потерпілий описав речі, в які були одягнені нападники, а в ході пред`явлення речей для впізнання назвав ознаки, за якими їх упізнав.
25.   Судами обґрунтовано відхилені доводи сторони захисту щодо недопустимості як доказу даних у протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 з тих підстав, що фактично стороною обвинувачення було проведено допит останнього, оскільки протокол містить докладний виклад умов та результатів слідчого експерименту і проводився з метою перевірки показань свідка, і саме свідок ОСОБА_11 вказав місце зупинки, де вони зупинилися на автомобілі ОСОБА_8 і де було здійснено декілька пострілів із пістолета.
26.   Колегія суддів касаційного суду погоджується з такими аргументами судів попередніх інстанцій.
27.   За встановлених у цьому кримінальному провадженні фактичних обставин дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК України кваліфіковано правильно.
28.   Покарання ОСОБА_8 призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, його особі та конкретним обставинам справи, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд визначив ОСОБА_8 вид і міру покарання ближче до найнижчої межі санкції кримінального закону, за яким його засуджено, і вважати обране йому покарання занадто суворим підстав не вбачається.
29.   Питання про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою за наявності до того відповідних підстав, передбачених ст. 84 КК України, підлягає вирішенню в порядку виконання вироку згідно зі статтями 537, 539 КПК України і не є предметом розгляду в межах касаційного провадження. 
30.   Як неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Ruiz Toriya 
v. Spaine» від 09.12.94 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001 р.).
31.   Під час перегляду оскаржених судових рішень у межах касаційної скарги судом касаційної інстанції не встановлено таких істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які би були безумовними підставами для скасування чи зміни вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду в цьому кримінальному провадженні. 
32.   Урахувавши наведене, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга засудженого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, а оскаржені судові рішення щодо нього слід залишити без зміни.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, колегія суддів 
 
ухвалила:
Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                        ОСОБА_3