П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
20 червня 2024 року                                                                                    м. Київ             
 
Справа № 761/3969/22
Апеляційне провадження №22-ц/824/9647/2024
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                   судді-доповідача:                 Соколової В.В.
суддів:                                   Мережко М.В.,  Поліщук Н.В.
за участю секретаря             Бевзи А.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Кушнір С.І. 22 червня 2023 року у м. Київ, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_1 про стягнення пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва,
 
В С Т А Н О В И В
 
У лютому 2022 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача пайовий внесок у сумі 1888542,00 грн на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва на бюджетний рахунок бюджету розвитку спеціального фонду міського бюджету, а також судові витрати у розмірі 28328,13 грн на користь Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
В обґрунтування позовних вимог вказував, що згідно з п. п. 5 п. а ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об'єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища.
Рішенням Київської міської ради від 15 листопада 2016 року №411/1415 (в редакції рішення Київської міської ради 19 грудня 2019 року №460/8033) затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва.
23 березня 2020 року Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) отримав заяву з додатками вих. №050/Д-128 від ОСОБА_1 , в якому відповідач просив надати висновок щодо необхідності вирішення питання пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва у зв`язку з реконструкцією адміністративної будівлі (літ.А) з надбудовою по АДРЕСА_1 .
В разі необхідності сплати пайових внесків просив надати проект відповідного договору з розрахунком. Примірники договору про пайову участь, просив направити засобами поштового зв`язку на адресу: 03062, м. Київ, пров. Щербакова, 5. Також зазначив, що загальна кошторисна вартість будівництва/ реконструкції об`єкту не визначалася.
Департамент економіки та інвестицій розглянув заяву відповідача та листом від 02 березня 2020 року №050/08-050/Д-128-2283 зазначив, що подані документи для надання висновку щодо пайової участі, по даному об`єкту, подані замовником не в повному обсязі.
Після отримання запитуваних документів, Департамент повернеться до розгляду порушеного питання.
09 квітня 2020 року відповідач заявою за вх. №050/Д-128/1 від 10 квітня 2020 року долучив комплект запитуваних документів.
29 квітня 2020 року представник відповідача за довіреністю отримав оформлені договори з додатками, які підлягають поверненню в Департамент економіки та інвестицій для реєстрації із відповідним зверненням в термін не більше 5 робочих днів з дня ознайомлення, не пізніше 13 травня 2020 року. У разі, якщо договір не буде повернуто у визначений термін, вважати його таким, що втратив чинність. Однак, відповідач не повернув Департаменту підписаний проект договору з розрахунком реєстрації у відповідний термін.
Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 19 травня 2020 року за №КВ141201400343 зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта у зв`язку з реконструкцією адміністративної будівлі (літ. А) з надбудовою по АДРЕСА_1 .
Таким чином, у відповідача виник обов`язок звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва та сплатити пайову участь у строки, передбачені законодавством.
Посилаючись на висновки Верховного Суду у подібних справах, позивач зазначив, що відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов`язання забудовника сплатити визначені суми, таке зобов`язання повинне бути виконане до прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру.
 
Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року позов Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_1 про стягнення пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради на рахунок бюджету розвитку соціального фонду міського бюджету пайовий внесок на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва у розмірі 1888542 (один мільйон вісімсот вісімдесят вісім тисяч п`ятсот сорок дві) гривні 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради судовий збір у розмірі 28328,13 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що розмір пайової участі розраховано позивачем на підставі п.6.4.1 Порядку, з урахуванням відсутності документів щодо загальної кошторисної вартості реконструкції адміністративної будівлі (літ. А) з надбудовою по АДРЕСА_1 , за наведеною в Порядку формулою, а саме шляхом множення загальної площі (крім загальної площі приміщень, визначених в п. 4.2 цього Порядку) об`єкта будівництва або додатково створені площі в результаті реконструкції (кв.м.) на норматив одиниці створеної потужності для будівництва або реконструкції об`єктів нежитлового призначення. Загальна площа об`єкту після реконструкції становить 4707,1 кв.м. Згідно листа Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» вих. №062/14-4103 (И-2002) від 15 квітня 2020 року, загальна площа будівлі становила 1209,8 кв.м. Таким чином, розмір пайової участі ОСОБА_1 у реконструкції адміністративної будівлі (літ. А) з надбудовою по АДРЕСА_1 , становить 1888542,00 грн (4707,1 кв.м. - 1209,8 кв.м.) х 13500,00 грн х 4%. Відповідачем жодних заперечень щодо розміру пайової участі до суду не надано. А тому суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача пайовий внесок на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва у розмірі 1888542,00 грн.
 
Не погодився із зазначеним судовим рішенням відповідач, його представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що позивачем при розрахунку пайової участі відповідача, а судом при винесенні оскаржуваного рішення, не взято до уваги площу Об`єкта згідно Державного реєстру речових прав, а прийнято до розрахунку площу, що існувала в 1960 році, тобто меншу від тої, яка була до реконструкції Об`єкта у 2020 році, і як наслідок позивачем при розрахунку свідомо завищено розмір пайової участі, а судом прийнятим рішенням покладено на відповідач додаткову матеріальну відповідальність.
Також вказує на те, що ОСОБА_1 у 2020 році здійснив реконструкцію адміністративної будівлі (літ. А) з надбудовою по АДРЕСА_2 з нежитлової будівлі в житлову будівлю, тобто після реконструкції вищевказана будівля є об`єктом житлової нерухомості - квартирами (у кількості 37 квартир), що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 грудня 2020 року. Однак, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення невірно застосував пп. 1 п. 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» № 132-ІХ від 20 вересня 2019 року, оскільки застосував коефіцієнт у розмірі 4% для нежитлових будівель замість 2 % для житлових будинків.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного, при винесенні оскаржуваного рішення для відповідача не тільки неправомірно збільшено розмір пайової участі, оскільки застосовано коефіцієнт у розмірі 4% для нежитлових будівель замість 2 % для житлових будинків, а і враховано невірні вихідні дані у формулі розрахунку, оскільки застосовано неправильну (занижену) площу Об`єкта реконструкції - 1209,80 м2 замість 1261,7 м2, тому розрахунок пайової участі здійснений позивачем і прийнятий до уваги судом є невірним, що є підставою для винесення нового рішення у справі.
За таких обставин, просить скасувати рішення суду першої інстанції  та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - Павлов Р.В. вказує на те, що дозвільними документами на реконструкцію підтверджено, що відповідач почав реконструкцію нежитлової будівлі і закінчив реконструкцію саме адміністративної будівлі. Таким чином, технічним паспортом від 09 квітня 2020 року, договором купівлі-продажу нерухомого майна від 20 лютого 2019 року та витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15 травня 2019 року  підтверджується, що відповідач ввів в експлуатацію саме адміністративну будівлю з надбудовою по АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим суд першої інстанції правомірно розрахував пайовий внесок як до нежитлової будівлі.
Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
 
В судовому засіданні представник відповідача  - адвокат Герасименко В.М. підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив про її задоволення. 
Представник позивача - ОСОБА_2 заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін. 
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.
 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги по суті спору, апеляційним судом встановлені наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.
 
20 лютого 2019 року між ТОВ «ОЛЕКСАНДРІЯ 2019» в особі директора ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна (нежилих приміщень), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. 
За умовами договору ОСОБА_1   купив нежитлове приміщення в літері «А» та сарай цегляний літера «Б», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа 1002,2 кв.м, нежиле приміщення №1 площею 700,2 кв.м., приміщення № 2 - площею 234,7 кв.м., МЗК - площею 67,3 кв.м. (в літ.А); сарай цегляний площею 40,7 кв.м. (літ.Б) /т.1 а.с.56-59/.
Право власності на нежитлове приміщення в літері «А» та сарай цегляний літера «Б», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 20 лютого 2019 року /т.1 а.с.59-60/.
З Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 квітня 2019 року та від 29 листопада 2019 року вбачається зареєстроване право власності ОСОБА_1 на адміністративну будівлю літ А зі складовими частинами: господарський блок літера «Б», гараж літера «В», гараж літера «Г», огородження №1-4, за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 а.с.64-65/.
28 лютого 2019 року між ТОВ «ОЛЕКСАНДРІЯ 2019» в особі директора ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна (нежилих приміщень), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. За умовами договору відповідач купив нежилі приміщення №1а (з №1 по №13) в літ. А, загальною площею 259, 5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 а.с.89-92/.
З Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28 лютого 2019 року вбачається зареєстроване право власності ОСОБА_1 на нежилі приміщення №1а (з №1 по №13) в літ. А, загальною площею 259, 5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 а.с.93-94/.
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05 травня 2019 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 14 травня 2019 року №166537578, Київська міська рада 08 травня 2019 року передала в оренду ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер 8000000000:72:244:0007, площею 0,2493 га, за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 13 квітня 2031 року, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду) /т.1 а.с.102-109/.
Матеріали справи містять узагальнену Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованого 29 листопада 2019 року, щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , з якого вбачається належність вказаного майна ОСОБА_1 . Також вбачається здійснення поділу, об`єднань та добудови деяких його складових частин /т.1 а.с.129-142а/.
У Висновку № 211/12/03 від 12 березня 2019 року ФОП ОСОБА_4 вказано про можливість об`єднання нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 та нежилих приміщень № 1 № 1-а (з №1 по № 13)  літера «А» в адміністративну будівлю літера «А» без дозвільної документації, реконструкцію  господарського блоку літера «Б», гаражу літера «В», гаражу літера «Г» та огородження №1-4 без дозвільної документації /т.1 а.с.66/. 
Встановлено, що на замовлення ОСОБА_1 розроблено проектну документацію щодо реконструкції приміщень адміністративної будівлі літ. «А»; АДРЕСА_1 , літ. «А», яку затверджено 23 січня 2020 року /т.1 а.с.26-32,46-47/.
Матеріали справи містять повідомлення про початок виконання будівельних робіт - реконструкція адміністративної будівлі літера «А» з надбудовою, зареєстроване в січня 2020 року /т.1 а.с.99-101/.
23 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) з заявою, у якій просив надати висновок щодо необхідності вирішення питання пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури у зв`язку з реконструкцією адміністративної будівлі (літ. А) з надбудовою по АДРЕСА_1 . В разі необхідності сплати пайових внесків просив надати проект відповідного договору з розрахунком. Примірники договору про пайову участь, просив направити засобами поштового зв`язку на адресу: АДРЕСА_3 . Також зазначив, що загальна кошторисна вартість будівництва/ реконструкції об`єкту не визначалася /т.1 а.с.87-88/.
Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) в листі № 050/08-050/Д-128-2283 від 02 квітня 2020 року вказав про те, що розглянув звернення ОСОБА_1 та додані до нього документи, зазначив про виявлені недоліки та необхідність їх усунення шляхом подання наступних документів: про затвердження в установленому порядку проєктної документації, а саме наказ; затвердженої в установленому порядку проєктної документації в частині техніко-економічних показників реконструкції (титул та ТЕПи з проєкту оформлені належним чином);  технічного паспорту обєкта після завершення робіт з реконструкції /т.1 а.с.82-83/.
Також в листі № 050/08-050/Д-128-2284 від 02 квітня 2020 року Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) вказав на необхідність надання інформації щодо: показників загальних площ всіх проведених інвентаризацій нежитлової будівлі літера «А» по АДРЕСА_1 ; проведення робіт з реконструкції (капітального ремонту тощо) вищевказаного об`єкту /т.1 а.с.84-85/.
В заяві від 09 квітня 2020 року ОСОБА_1 просив долучити до попередньої заяви та комплекту документів для отримання договору про пайову участь: робочий проєкт реконструкції приміщень адміністративної будівлі (літ. А) з надбудовою по АДРЕСА_1 2020 року;  виданий ним наказ від 23 січня 2020 року про затвердження проєктної документації; договір № 15/01/20 на виготовлення проєктної документації від 15 січня 2020 року; технічний паспорт від 09 квітня 2020 року; технічний паспорт від 12 березня 2019 року, договір купівлі-продажу від 20 лютого 2019 року та витяг про реєстрацію права власності; експлікацію всіх приміщень /т.1 а.с.25-60,67-81/.
Листом №062/14-4103 (И-2002) від 15 квітня 2020 року Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» повідомило, що за даними інвентаризації справа за адресою АДРЕСА_1 , при проведенні первинної інвентаризації в 1960 році будівлі гуртожитку літ А загальна площа будівлі становила 1209,8 кв.м. ОСОБА_1 не замовляв проведення технічної інвентаризації в Бюро, тому  дані про проведення реконструкції зазначеною особою в матеріалах технічної документації Бюро відсутні /т.1 а.с.24/.
В листі № 050/08/-050/Д-128/1-2720 від 24 квітня 2020 року Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) адресованого ОСОБА_1 вказано, що розглянуто звернення останнього та надсилаються проект договору пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва. Вказано, що оформлені договори та додатки підлягають поверненню в Департамент в термін не більше 5 робочих днів з дня ознайомлення, але не пізніше 13 травня 2020 року. В додатках до цього листа були долучені проект договору з розрахунком в 2 примірниках. Вказаний лист отримав представник за довіреністю 29 квітня 2020 року, про що свідчить відповідна розписка /т.1 а.с.23/. 
19 травня 2020 року зареєстровано декларацію №КВ 141201400343 про готовність до експлуатації об`єкта реконструкції - адміністративної будівлі (літ. А) з надбудовою; АДРЕСА_1 , площею 4707,1 кв.м. /т.1 а.с.20-22/.
Листом № 505/18-3334 від 14 червня 2021 року Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) висунув ОСОБА_1 вимогу щодо отримання розрахунку та сплати пайової участі у розвитку інфраструктури міста, а саме вимагав підписати розрахунки і повернути в Департамент для реєстрації із відповідним зверненням в термін не більше 5 робочих днів з дня ознайомлення, але не пізніше 13 грудня 2021 року /т.1 а.с.14-18/.
Листом № 050/08-6935 від 24 листопада 2021 року Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) повторно висунув ОСОБА_1 вимогу щодо отримання розрахунку та сплати пайової участі у розвитку інфраструктури міста, а саме вимагав підписати розрахунки і повернути в Департамент для реєстрації із відповідним зверненням в термін не більше 5 робочих днів з дня ознайомлення, але не пізніше 13 грудня 2021 року /т.1 а.с.11-12/.
У додатку до вищевказаного листа був наданий Розрахунок обсягу пайової участі (внеску) у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста, в якому наведена формула розрахунку, а саме шляхом множення загальної площі (крім загальної площі приміщень, визначених в п. 4.2 цього Порядку) об`єкта будівництва або додатково створені площі в результаті реконструкції (кв.м.) на норматив одиниці створеної потужності для будівництва або реконструкції об`єктів нежитлового призначення. Загальна площа об`єкту після реконструкції становить 4707,1 кв.м. за відрахуванням  загальна площа будівлі до реконструкції 1209,8 кв.м. Таким чином, розмір пайової участі ОСОБА_1 у реконструкції адміністративної будівлі (літ. А) з надбудовою по АДРЕСА_1 , був визначений у розмірі 1888542 (один мільйон вісімсот вісімдесят вісім тисяч п`ятсот сорок дві) гривні ((4707,1 кв.м. - 1209,8 кв.м.) х 13500,00 грн. х 4% =1888542) /т.1 а.с.13/. 
З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 26 грудня 2020 року вбачається, що 21 грудня 2020 року було зареєстровано право спільної часткової власності у розмірі 4/5 частин ОСОБА_1 на ряд об`єктів житлової нерухомості за адресою : АДРЕСА_1 , а саме квартири від №1 до № 37, загальна площа яких становить 4483,8 кв.м. /т.2 а.с.13-49/.
 
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року.
Відповідно до ст.1 Закону замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.
Частиною 1 ст. 2 цього Закону вказано, що плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.
До 01 січня 2020 року відносини щодо участі замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту врегульовувалися приписами статті 40 вказаного Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник будівництва, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту відповідно до ч. 3 ст. 40 цього Закону полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.
Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.
Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (ч.ч. 5, 9 ст. 40 Закону № 3038-VI, чинної на момент виникнення спірних правовідносин).
Зі змісту ст. 40 Закону № 3038-VI випливає, що у наведених у цьому Законі випадках перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника, який виникає на підставі положень закону, а положення договору лише визначають суму, що належить до перерахування. Тому укладення в таких випадках договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковує відповідний платіж, було обов`язковим на підставі закону. Аналогічні за змістом висновки були викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 911/594/18 (провадження № 12-81гс19), від 22.08.2018 у справі № 339/388/16-ц (провадження № 14-261цс18), від 22.09.2021 у справі № 904/2258/20 (провадження № 12-34гс21).
За змістом зазначених норм, відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов`язання забудовника сплатити визначені суми, таке зобов`язання повинне бути виконане до прийнятті новозбудованого об`єкта в експлуатацію і    спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру.
 
Рішенням Київської міської ради від 15 листопада 2016 року за №411/1415 затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва (у редакції рішення Київської міської ради від 19.12.2019 №460/8033).
Відповідно до пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку пайова участь є обов`язковим внеском, який замовник має сплатити до бюджету міста Києва, крім випадків, передбачених законами України та цим Порядком.
Згідно з пунктом 3.3 розділу ІІІ Порядку в усіх питаннях щодо залучення коштів пайової участі Київська міська рада виступає в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Пунктом 3.4 розділу ІІІ Порядку визначено, що Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є єдиним органом, уповноваженим здійснювати розрахунок пайової участі та укладання, зміну та розірвання договорів про пайову участь (з урахуванням особливостей інших положень цього Порядку).
За змістом пункту 4.3 розділу IV Порядку кошти пайової участі сплачуються замовником в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва/реконструкції в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором про пайову участь. Прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію без сплати пайової участі в повному обсязі не звільняє замовника від обов`язку її сплати.
Визначений цим Порядком обов`язок замовника будівництва сплати пайової участі у створенні і розвитку інфраструктури міста Києва узгоджується з імперативними приписами пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», якими установлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у визначеному Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» розмірі та порядку.
Разом з тим 01 січня 2020 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20 вересня 2019 № 132-IX (далі - Закон № 132-IX), якими статтю 40 Закону № 3038-VI виключено.
Згідно з пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX договори про сплату пайової участі, укладені до 01 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.
Установлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку:
1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):
для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;
для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування;
2) пайова участь не сплачується у разі будівництва:
об`єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів;
будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення;
будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла;
індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках;
об`єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів;
об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури;
об`єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру;
об`єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів;
об`єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об`єктів енергетики, зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу);
об`єктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків;
об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства;
об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель промислових;
об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до силосів для зерна та складських майданчиків (для зберігання сільськогосподарської продукції);
3) замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва;
4) пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію;
5) кошти, отримані як пайова участь, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту;
6) інформація щодо сплати пайової участі зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.
 
Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
 
Верховний Суд у постанові від 23 травня 2024 року у справі № 915/149/23 зробив наступні правові висновки.
За змістом Закону № 132-IX та прикінцевих та перехідних положень до нього, з 01 січня 2020 року у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх виконання, є лише договори про пайову участь, укладені до 01 січня 2020 року.
Зовнішнім виразом зміни правового регулювання суспільних відносин є процес втрати чинності одними нормами та/або набуття чинності іншими.    
Так, при набранні чинності новою нормою права передбачається розповсюдження дії цієї норми на майбутні права і обов`язки, а також на правові наслідки, які хоча й випливають із юридичних фактів, що виникли під час чинності попередньої норми права, проте настають після набрання чинності новою нормою права.
Водночас зміна правових норм і врегульованих ними суспільних відносин не завжди збігаються. У певних випадках після скасування нормативного акту має місце його застосування компетентними органами до тих відносин, які виникли до втрати ним чинності та продовжують існувати у подальшому. Такі правовідносини є триваючими. При цьому триваючі правовідносини повинні виникнути під час дії норми права, що їх регулює, та існувати після втрати нею чинності.
Стаття 40 № 3038-VI визначала зобов`язання замовника будівництва, який має намір забудови земельної ділянки, шляхом перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, де здійснюється будівництво, у строк до прийняття об`єкта в експлуатацію. Прийняття об`єкта в експлуатацію є строком, з якого вважається, що забудовник порушує зазначені зобов`язання. Одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію у відповідності із частиною другою статті 331 ЦК України забудовник стає власником забудованого об`єкта, а відтак і правовідносини забудови земельної ділянки припиняються.
Аналізуючи правову природу цих правовідносин, можна зробити висновок, що з моменту завершення будівництва та прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію правовідносини забудови припиняються, а тому не можна вважати, що на них поширюються положення статті 40 Закону № 3038-VI після втрати нею чинності.
Крім того, пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX визначено, що ця норма права застосовується лише до договорів, які підписані до 1 січня 2020 року. Саме у цьому випадку правовідносини з оплати участі в інфраструктурі населеного пункту є триваючими та до них можуть застосовуватись положення норми права, що втратила чинність. Якщо ж договори під час дії цієї норми укладено не було, то немає підстав вважати, що такі правовідносини виникли та тривають.
Наведені вище правові висновки викладені і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19.
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду, вирішувала, зокрема, питання щодо належного способу захисту порушеного права та вказала на наступне.
Абзацами 6,7 ч. 9 ст.40 Закону № 3038-VI визначено, що невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі в розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.
У зв`язку з відмовою забудовника від укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту права органу місцевого самоврядування на отримання коштів на розвиток інфраструктури населеного пункту є порушеними і в органу місцевого самоврядування виникає право вимагати стягнення коштів, обов`язок сплати яких був встановлений законом.
У такому разі суд має виходити з того, що замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
 За таких обставин у разі порушення зобов`язання з боку замовника будівництва щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту у правовідносинах, які виникли до внесення змін у законодавство щодо скасування обов`язку замовника будівництва укласти відповідний договір, орган місцевого самоврядування вправі звертатись з позовом до замовника будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів. Саме такий спосіб захисту буде ефективним та призведе до поновлення порушеного права органу місцевого самоврядування.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 грудня 2022 року у cправі №910/21307/21.
У постанові Верховного Суду  від 20 липня 2022 року у справі № 910/9548/21 вказано на наступне.
Зі змісту наведених норм вбачається, що передбачений прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-IX порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для:
(1) об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01 січня 2020 року не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01 січня 2020 року не були укладені;
(2) об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.
Тож у вказаних двох випадках, ураховуючи вимоги підпунктів 3, 4 абзацу другого пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX, замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію.
Системний аналіз зазначених норм та обставин дає підстави для висновку, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає:
- для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01 січня 2020 року вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01 січня 2020 року;
- для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва.
Відтак колегія суддів Касаційного господарського суду вважала, що для об`єктів, будівництво яких розпочато раніше (однак які станом на 01 січня 2020 року не були введені в експлуатацію і якщо договори про сплату пайової участі до 01 січня 2020 року не були укладені) або будівництво яких розпочате у 2020 році, абзацом другим пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX визначено обов`язок (за винятком передбачених підпунктом 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію.
Такі висновки Верховного Суду у цій справі відповідають загальним принципам рівності та справедливості, є націленими на те, щоб замовник будівництва, який розпочав його до 01 січня 2020 року та добросовісно виконав встановлений законом (статтею 40 Закону № 3038-VI) обов`язок щодо пайової участі, був у однакових ринкових умовах із забудовником, який аналогічно розпочав будівництво у попередні роки до 01 січня 2020 року, але до цієї дати такого обов`язку не виконав, можливо навіть свідомо затягуючи процес здачі об`єкта будівництва в експлуатацію до 01 січня 2020 року з метою уникнення сплати пайової участі.  
 
З наведених обставин справи вбачається, що відповідач набув право власності на об`єкти нежитлового нерухомого майна в 2019 році. На його замовлення було розроблено проектну документацію щодо реконструкції приміщень адміністративної будівлі літ. «А»; АДРЕСА_1 , літ. «А», яку затверджено 23 січня 2020 року. 
В січні 2020 року ОСОБА_1 надіслав до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомлення про початок будівельних робіт - реконструкція адміністративної будівлі (літ.А) з надбудовою: АДРЕСА_1 .
19 травня 2020 року зареєстровано декларацію №КВ 141201400343 про готовність до експлуатації об`єкта реконструкції - адміністративної будівлі (літ. А) з надбудовою; АДРЕСА_1 , площею 4707,1 кв.м.
А отже реконструкцію адміністративної будівлі з надбудовою по АДРЕСА_1 було розпочато і завершено у 2020 році.
Відтак, враховуючи що будівництво розпочате в 2020 році, правовідносини у цій справі підпадають під дію абзацу другого пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX , якими визначено обов`язок щодо перерахування замовником об`єкта реконструкції до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до виготовлення органом ДАБІ декларація про готовність об`єкта до експлуатації
Таким чином, слід погодитись з висновком суду першої інстанції, що попри відсутність  на час розгляду справи  положення закону, яке б зобов`язувало відповідача укласти з позивачем відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Києва, обов`язок ОСОБА_1 , як замовника будівництва, здійснити оплату пайового внеску у 2020 році визначений безпосередньо приписами пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX , а також положеннями приведеного у відповідність до цього Закону Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва, який в свою чергу передбачає залучення замовників до пайової участі на підставі укладеного з ним договору.
Відповідачем були вчинені певні дії щодо виконання вказаного обв`язку, проте в подальшому має місце ухилення від його виконання, так як на неодноразові звернення позивача розмір внеску пайової участі  відповідачем сплачений не був.
Отже, відповідач як замовник реконструкції адміністративної будівлі (літ. А) з надбудовою по АДРЕСА_1 зобов`язаний перерахувати органу місцевого самоврядування безпідставно збережені грошові кошти пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України.
Розмір пайової участі розраховано позивачем на підставі п.6.4.1 Порядку, з урахуванням відсутності документів щодо загальної кошторисної вартості реконструкції адміністративної будівлі (літ. А) з надбудовою по АДРЕСА_1 , за наведеною в Порядку формулою, а саме шляхом множення загальної площі (крім загальної площі приміщень, визначених в п. 4.2 цього Порядку) об`єкта будівництва або додатково створені площі в результаті реконструкції (кв.м.) на норматив одиниці створеної потужності для будівництва або реконструкції об`єктів нежитлового призначення, який дорівнює 13500,00 грн / кв.м. та на 4%.
Відповідно до декларації №КВ 141201400343 від 19 травня 2020 року про готовність до експлуатації об`єкта реконструкції - адміністративної будівлі (літ. А) з надбудовою; АДРЕСА_1 , загальна площа об`єкту після реконструкції становить 4707,1 кв.м.
Згідно листа Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» вих. №062/14-4103 (И-2002) від 15.04.2020, що за даними інвентаризаційної справи за адресою АДРЕСА_1 , при проведенні первинної інвентаризації в 1960 році будівлі гуртожитку літ А загальна площа будівлі становила 1209,8 кв.м.
Таким чином, розмір пайової участі ОСОБА_1 у реконструкції адміністративної будівлі (літ. А) з надбудовою по АДРЕСА_1 , становить 1888542  (один мільйон вісімсот вісімдесят вісім тисяч п`ятсот сорок дві) гривні ((4707,1 кв.м. - 1209,8 кв.м.) х 13500,00 грн * 4%=1888542).
Відповідачем жодних заперечень щодо розміру пайової участі до суду першої інстанції не надано. В суді апеляційної інстанції відповідач вказує на неправильність такого розрахунку посилаючись на реєстрацію об`єкту нерухомості як об`єкту житлової нерухомості, що тягне за собою застосування ставки у 2%. Проте вказане не може бути прийнято до увагу суду з огляду на те, що така реєстрація відбулась у грудні 2020 року, а обов`язок відповідача по сплаті внеску на інфраструктуру міста виник значно раніше, а саме виходячи з положень закону через 10 робочих днів після початку будівництва, що відбулось у січні.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Суд першої інстанції дав належну правову оцінку наданим сторонами доказам та вірно вирішив справу в межах заявлених позовних вимог та визначених позивачем підстав позову. Тому рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
 
Судові витрати визначені судом першої інстанції пропорційно до задоволених позовних вимог, апеляційна скарга не містить доводів на їх спростування.
В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, підстави для компенсації відповідачеві понесених на стадії апеляційного перегляду справи судових витрат - відсутні.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                                              В.В.Соколова                      
 Судді:                                                                                                М.В. Мережко
 
                                                                                                             Н.В. Поліщук

        Повний текст постанови складений 15липня 2024 року.