ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2024 року	Львів	Справа № 460/2112/21 пров. № А/857/10601/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.
при секретарі судового засідання:                     Кулабуховій М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року у справі № 460/2112/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (головуючий суддя першої інстанції – Нор У.М., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення – м. Рівне, дата складання повного тексту – 18.04.2024),-
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 460/2112/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
18.03.2024 позивач повторно звернувся до суду із заявою про по справі № 460/2112/21 заміну сторони виконавчого провадження з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на Бюро економічної безпеки України.
Рівненський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання повністю.
Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року у справі № 460/2112/21 і винести постанову, якою задовольнити клопотання про заміну сторони виконавчого провадження.
Апелянт вказує, що суд першої інстанції зазначає, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб відповідач перебуває у процесі припинення (відсутній Голова комісії з реорганізації Державної фіскальної служби - лист Голови комісії з реорганізації ДФС від 25.10.2023 №63000-01/211). Водночас, суд першої інстанції зазначає, що у такому випадку заміна Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України як відповідача може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття унаслідок припинення.
Апелянт наводить наявні листи Мінфіну, згідно яких ДФС та її територіальні органи ліквідовані та припинили виконання функцій держави (лист Мінфіну 16140- 03/P-78/23/2110 від 15.11.2023, лист Мінфіну 16010-04/P-78/9/437 від 15.03.2023, лист Мінфіну 16040-03/Р-2253/2 від 02.01.2023).
Бюро економічної безпеки України подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року у справі № 460/2112/21 – без змін. БЕБ України зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не визначено, що Бюро економічної безпеки України є правонаступником Офісу великих платників податків ДФС.
ОСОБА_1 подав відповідь на відзив БЕБ України, в якому вказує, що де-факто, в матеріалах справи наявні листи Мінфіну (через якого ДФС здійснює діяльність), згідно яких ДФС та її територіальні органи ліквідовані та припинили виконання функцій держави (лист Мінфіну 16140-03/Р-78/23/2110 від 15.11.2023, лист Мінфіну 16010-04/P-78/9/437 від 15.03.2023, лист Мінфіну 16040-03/ Р-2253/2 від 02.01.2023). І наявна інформація із тлумачного словника синонімів для слова фактичний. Де-юре, відсутній запис про припинення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, бо навіть людини, яка може внести відповідний запис немає (лист Голови комісії з реорганізації ДФС від 25.10.2023 №63000-01/211). На думку апелянта, відсутній/присутній запис не являється підтвердження фактичного існування державного органу? оскільки залежить від дій конкретного суб`єкта владних повноважень.
Ознайомившись із відповіддю на відзив, БЕБ України подало заперечення, в якому підкреслює, що неможливість заміни сторони в виконавчому провадженні зумовлена законодавчою складовою з огляду на те, що частиною першою статті 379 КАС України передбачено 2 основні умови, за яких суд може здійснити заміну сторони в виконавчому провадженні, а саме, перша умова – вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, тобто в даному випадку вибуття Офісу великих платників податків ДФС, чого на сьогодні не відбулося та скаржником не доведене протилежне, а також друга законодавча умова – встановлення правонаступника сторони, яка вибуває, що також не встановлено та скаржником не доведено, адже жодним нормативним-правовим актом не визначено, що БЕБ є правонаступником будь-якого іншого органу державної влади, оскільки єдиною підставою для встановлення факту правонаступництва, згідно вимог Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074 (далі – Порядок 1074), є «у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань функцій іншим органам виконавчої влади до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України», в свою чергу, такий «акт Кабінету Міністрів України», яким визначено БЕБ правонаступником іншого органу відсутній.
Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча були повідомлені про дату судового засідання належним чином, про що свідчать довідки про доставку  електронного листа.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом апеляційної інстанції встановлено і з матеріалів справи слідує, що у провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 460/2112/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позов ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 11.12.2020 №333-о Про звільнення працівника податкової міліції ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 , зарахованого у розпорядження Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на посаду та у податкову міліцію з 24 грудня 2020 року; зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.12.2020 по 02.11.2021; визнано протиправним та скасовано наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 23.12.2020 №92 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». У решті позовних вимог ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби відмовлено.
На виконання рішення 24.12.2021 позивачу у справі видані виконавчі листи.
04.01.2022 до суду першої інстанції надійшла заява позивача про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі №460/2112/21.
Заяву позивача задоволено частково - постановлено ухвалу суду від 17.02.2022, якою замінено сторону виконавчого провадження у справі № 460/2112/21 з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (код ЄДРПОУ 39440996) його правонаступником - Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків (44082145); рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 у справі №460/2112/21 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаду та у податкову міліцію з 24.12.2020 та нарахування і виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24.12.2020 по 02.11.2021 в межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2022 року апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишено без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 17.11.2022 касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задоволено частково. Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2022 року скасовано в частині задоволення вимоги ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.
28.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на Бюро економічної безпеки України.
Ухвалою суду від 29.05.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну боржника у виконавчому провадженні у справі № 460/2112/21, відмовлено повністю.
18.03.2024 позивач повторно звернувся до суду із заявою про по справі № 460/2112/21 заміну сторони виконавчого провадження з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на Бюро економічної безпеки України.
Суд першої інстанції у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відмовив  з тих підстав, що заміна Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України як відповідача може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття унаслідок припинення.
Суд апеляційної інстанції із висновками суду першої інстанції погоджується, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до положень частин першої-другої статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Згідно з ч. 4 цієї статті, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Згідно із статтею 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Статтею 52 КАС України передбачено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
За нормами частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІ (далі - Закон №1404-VІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частинами першою, п`ятою статті 15 Закону №1404-VІІ визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1074 затверджено Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - Порядок).
Згідно з пунктами 5, 6 вказаного Порядку, орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.
Пунктом 8 Порядку встановлено, що внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.
Підставами для залучення до участі у справі правонаступника сторони суб`єкта владних повноважень є або припинення суб`єкта владних повноважень в результаті реорганізації чи ліквідації, або повне чи часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого (іншим) внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що положення КАС України, на відміну від чинного цивільного чи господарського процесуального законодавства, не пов`язують процесуальне правонаступництво з обов`язковою наявністю факту припинення юридичної особи. Ключовим за правилам КАС України є доведення обставин вибуття сторони - суб`єкта владних повноважень з відносин, щодо яких виник спір.
Колегія суддів підкреслює, що такі правила КАС України встановлені виходячи із специфіки публічно-правових відносин, а саме: з тією обставиною, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.
Отже, якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень.
Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень.
Підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.
Визначальним у спірних правовідносинах є встановлення або припинення первісного суб`єкта - Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, або переходу його функцій (адміністративної компетенції) до Бюро економічної безпеки України.
Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.
Пунктом 2 встановлено, що Державна фіскальна служба України продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.
Законом України «Про Бюро економічної безпеки України» від 28.01.2021, зокрема статтею 1, визначено, що Бюро економічної безпеки України - це центральний орган виконавчої влади, на який покладаються завдання щодо протидії правопорушенням, що посягають на функціонування економіки держави.
Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2021 року №510 «Про утворення Бюро економічної безпеки України», Кабінет Міністрів України постановив утворити Бюро економічної безпеки України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Частинами першою та п`ятою статті 104 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Як уже зазначалось вище, позивач вважає, що  саме Бюро економічної безпеки України є правонаступником Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України у частині повноважень (компетенції) щодо реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства. У своїх доводах позивач посилається на листи Міністерства фінансів України.
Однак, підставами для залучення до участі у справі правонаступника сторони суб`єкта владних повноважень є або припинення суб`єкта владних повноважень в результаті реорганізації чи ліквідації, або повне чи часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого (іншим) внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
Суд першої інстанції вірно вказав, що визначення правонаступником БЕБ України виключно з огляду на правоохоронну функцію є помилковим, оскільки в системі органів виконавчої влади БЕБ України не єдиний орган, наділений правоохоронною функцією.
Бюро економічної безпеки України є новоствореним органом, який не є правонаступником будь-якого іншого органу державної влади, а тому єдине посилання в заяві позивача на обґрунтування факту правонаступництва БЕБ з огляду на наявність у останнього правоохоронної функції, не відповідає вимогам частини першої статті 379 КАС України.
Крім цього, як слідує з матеріалів справи, ухвалою суду від 17.02.2022 було замінено сторону виконавчого провадження у справі № 460/2112/21 з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (код ЄДРПОУ 39440996) його правонаступником - Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків (44082145). 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2022 року апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишено без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 17.11.2022 касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задоволено частково. Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2022 року скасовано в частині задоволення вимоги ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.
Суд апеляційної інстанції ще раз звертає увагу апелянта на те, що згідно даних Єдиного державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 18.04.2024 такий орган державної влади, як Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України перебуває у процесі припинення, тому немає підстав стверджувати про наявність підстав для правонаступництва в даній справі.
Колегія суддів підкреслює, що є різниця між тим, що орган перебуває в процесі припинення і тим, що орган припинився. Процес припинення передбачає, зокрема, утворення ліквідаційної комісії, затвердження її голову та визначення строку проведення реорганізації або ліквідації. 
Згідно з п. 20 Порядку № 1074, вказана комісія:
1) складає перелік підприємств, установ та організацій, які належать до сфери управління органу виконавчої влади, що припиняється, звертається у разі відсутності правонаступника до Кабінету Міністрів України щодо необхідності визначення суб`єкта управління зазначеними підприємствами, установами та організаціями;
2) здійснює заходи, пов`язані з:
виявленням кредиторів та задоволенням відповідно до законодавства їх вимог;
одержанням дебіторської заборгованості;
закриттям рахунків в органах Казначейства та переведенням залишків коштів правонаступникові або до державного бюджету в установленому законодавством порядку;
4) здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.
Натомість поняття «припинення органу (юридичної особи)» означає, що до Єдиного державного реєстру внесено запис про її припинення.
У такому випадку заміна Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України як відповідача може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття унаслідок припинення.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року у справі №460/2112/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	С. М. Кузьмич	
Повне судове рішення складено 07.08.2024