ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року	Львів	Справа № 572/878/24 пров. № А/857/18916/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                  Обрізко І.М., 
суддів                                                                       Іщук Л.П.,  Шинкар Т.І.,
за участю секретаря судового засідання              Демчик Л.Р.,
за участю представника позивача                           Топольського В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 15 липня 2024 року, прийняте суддею Ведяніною Т. О. о 12 годині 40 хвилині у м. Сарни у справі за позовом   ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

                                                       встановив:

ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області (надалі – УПП, відповідач)  про скасування постанови, винесеної інспектором 1 батальйону 5 роти УПП ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №1483850 від 20 лютого 2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 15 липня 2024 відмовлено в задоволенні позову.
Суд першої інстанції виходив з того, що станом на день притягнення позивача до адміністративної відповідальності, постанова Сколівського районного суду Львівської області від 20.11.2023 набрала законної сили, а позивач є таким, що не має права керування транспортними засобами.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що на момент зупинки транспортного засобу позивачу не було відомо, що постанова Сарненського районного суду від 20 листопада 2023 у справі №572/4711/23 набрала законної сили, оскільки, він вважав що його справа ще перебуває на розгляді в апеляційному суді.
Станом на 20.02.2024 ОСОБА_1 не був позбавлений спеціального права - права керування транспортними засобами, та мав можливість керувати транспортними засобами категорії А, В та С на підставі виданого йому 18.10.2023 тимчасового дозволу серії DT № 201463.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що із постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1483850 від 20 лютого 2024 винесеної інспектором 1 батальйону 5 роти УПП Мельником М.Г. встановлено, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 20400 грн.
Відповідно до вказаної постанови – ОСОБА_1 в порушення вимог Правил дорожнього руху 20 лютого 2024 о 15 год. 38 хв. в м. Сарни по вул. Європейська,70 керував транспортним засобом Dacia Lodgy реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами, , чим порушив п.2.1.а «Правил дорожнього руху», ст.15  Закону України «Про дорожній рух».
Диспозицією ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Як зазначено вище, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 у справі № 263/15738/16-а.
Частиною 2 ст. 283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова відповідає зазначеним вище вимогам.
На відеозаписі, наданому представником відповідача, долученого до відзиву на DVD зафіксовано факт та підтверджується вчинення інкримінованого позивачем адміністративного правопорушення.
Також, з перегляду вказаного відеозапису вбачається, що поліцейським на місці зупинки транспортного засобу були зачитані та роз`яснені права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що інспектор патрульної поліції мав обґрунтовані підстави зупинити автомобіль позивача і оскільки він дійшов висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то, відповідно, правомірно вимагав в позивача пред`явити документи, що посвідчують право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на транспортний засіб. Те, що позивач не погоджується з поставленим йому в провину порушенням ПДР, не звільняє його від обов`язку виконати вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів.
Станом на час винесення оскаржуваної постанови, позивач був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 20.11.2023 у справі №572/4711/23, позаяк його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і піддано адміністративному стягненню у вигляді накладення адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
07.02.2024 постановою Рівненського апеляційного суду №572/4711/23 скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Сарненського районного суду від 20 листопада 2023 без змін.
Колегія суддів звертає увагу на те, що саме позивач  подавав апеляційну скаргу на вище вказане судове рішення, відтак повинен був добросовісно користуватися своїми правами. Таким чином покликання останнього на те, що він не знав про існування судового рішення та думав, що справа ще перебуває на розгляді в суді першої інстанції не заслуговує на увагу.
Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що судові рішення всіх судів є у вільному доступі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, і позивач мав змогу з ними ознайомитися.
Таким чином, станом на день притягнення позивача до адміністративної відповідальності, постанова Сарненського районного суду Рівненської області від 20.11.2023 набрала законної сили, а ОСОБА_1 є таким, що не має права керування транспортними засобами.
Покликання апелянта на те, що він не був позбавлений права керування транспортними засобами, та мав можливість керувати транспортними засобами категорії А, В та С на підставі виданого йому 18.10.2023 тимчасового дозволу серії DT № 201463, то таке не заслуговує на увагу, оскільки дія тимчасового дозволу закінчилася з набранням законної сили рішення у справі №572/4711/23.
Крім того, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Пронін проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Віііг Тоща V. Зраіп) серія А. 303-А; пункт 29.
Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.
Суд не здійснює новий розподіл судових витрат відповідно до ст.139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
                                                             постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 15 липня 2024 року у справі №572/878/24 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 18.09.2024.