ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6905/24 Справа № 203/522/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Деркач Н.М.,Свистунової О.В. 
за участю секретаря Попенко Ю.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бабенко Олени Анатоліївни на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2023 року та на додаткове рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Український страховий стандарт” про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

       У січні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ПрАТ “СК “Український страховий стандарт” про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
       В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що 08 грудня 2022 року у м. Дніпро на Амурському мості сталася ДТП за участі автомобіля марки “Chery QQ”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , цивільно правова відповідальністю якої застрахована в ПрАТ “СК “Український страховий стандарт” відповідно полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР/208218668, та автомобіля марки “Hyndai Tucson”, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача. Вказана ДТП сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , про що сторонами 08 грудня 2022 року був складений Європротокол. Позивач вказує, йому завдана матеріальна шкода, проте страховик останньої – ПрАТ “СК “Український страховий стандарт” страхові зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим позивачем самостійно, з повідомленням кожного з відповідачів, замовлено проведення оцінки у суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до висновку №03/01/23 від 03 січня 2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля “Hyndai Tucson”, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 70918 грн. 89 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу складає 38721 грн. 28 коп. Відповідач ОСОБА_1 , окрім суми франшизи в розмірі 1300 грн., не відшкодувала завдані збитки на відновлювальний ремонт, сума якого не покривається страховим відшкодуванням, що має відшкодувати страхова компанія. Позивач зазначає, йому також завдано і моральної шкоди, яку він оцінює в 30000 грн. На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд стягнути на свою користь з ПрАТ “СК “Український страховий стандарт” вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту зносу та за вирахуванням франшизи 38721 грн. 28 коп. та 3500 грн. витрат на проведення оцінки заподіяного збитку, з ОСОБА_1 решту на відновлювальний ремонт – 32197 грн. 61 коп. та моральну шкоду в сумі 30000 грн., а також вирішити питання розподілу судових витрат. 
Рішенням Кіровського районного суду  м. Дніпропетровська від 27 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2  до ОСОБА_1 , ПрАТ “СК “Український страховий стандарт” про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ “СК “Український страховий стандарт” на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 38721 грн. 28 коп., витрати на проведення оцінки транспортного засобу в сумі 3500 грн., а всього 40921 грн. 28 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заподіяні дорожньо-транспортною пригодою збитки в розмірі 32197 грн. 61 коп. та у відшкодування моральної шкоди 5000 грн., а всього 37197 грн. 61 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року задоволено заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення. Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ПрАТ “СК “Український страховий стандарт” судовий збір в сумі 426 грн. 04 коп., а з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 387 грн. 28 коп.
В апеляційній скарзі представник відповідача  ОСОБА_1  - адвокат Бабенко О.А. просить рішення суду від 27 листопада 2023 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заподіяні внаслідок ДТП збитки у розмірі 32197 грн. 61 коп., моральної шкоди 5000 грн., скасувати додаткове рішення суду від 16 лютого 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у сумі 387 грн. 28 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права. В іншій частині рішення суду не оскаржується.
У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_2  заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зважаючи на безпідставність її вимог.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в оскарженій частині в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами,  ОСОБА_2 просив суд стягнути на свою користь з ПрАТ “СК “Український страховий стандарт” вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту зносу та за вирахуванням франшизи 38721 грн. 28 коп. та 3500 грн. витрат на проведення оцінки заподіяного збитку, з ОСОБА_1 решту на відновлювальний ремонт – 32197 грн. 61 коп. та моральну шкоду в сумі 30000 грн., а також вирішити питання розподілу судових витрат, посилаючись на те, що 08 грудня 2022 року у м. Дніпро на Амурському мості сталася ДТП за участі автомобіля марки “Chery QQ”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , цивільно правова відповідальністю якої застрахована в ПрАТ “СК “Український страховий стандарт” згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР/208218668, та автомобіля марки, під керуванням “Hyndai Tucson”, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача. Вказана ДТП сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , про що сторонами складений європротокол від 08 грудня 2022 року. Позивач вказує, йому завдана матеріальна шкода, проте страховик останньої – ПрАТ “СК “Український страховий стандарт” страхові зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим позивачем самостійно, з повідомленням кожного з відповідачів, замовлено проведення оцінки у суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до висновку №03/01/23 від 03 січня 2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля “Hyndai Tucson”, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 70918 грн. 89 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу складає 38721 грн. 28 коп. Відповідач ОСОБА_1 , окрім суми франшизи в розмірі 1300 грн., не відшкодувала завдані збитки на відновлювальний ремонт, сума якого не покривається страховим відшкодуванням, що має відшкодувати страхова компанія. Позивач зазначає, йому також завдано і моральної шкоди, яку він оцінює в 30000 грн. 
Задовольняючи частково позовні вимоги  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на їх обґрунтованість в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заподіяних внаслідок ДТП збитків у розмірі 32197 грн. 61 коп., моральної шкоди 5000 грн., судового збору у сумі 387 грн. 28 коп.
Однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування судом норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в оскарженій частині та ухвалення нового рішення.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
       Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Отже, за змістом зазначеної норми закону саме володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність по використанню яких є джерелом підвищеної небезпеки.
       Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
       Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 
       Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
       Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”).
       Статтею 6 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
       Відповідно до ст. 22 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
       Відповідно до ст. 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. 
       Відповідно до п. 33.2. ст.33 “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.
       Відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 зазначеного Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. 
       Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України – це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
       Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
       За змістом статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
       Відповідно, у разі вчинення дій, які не врегульовані нормами цивільного законодавства, перед судом може постати завдання оцінки таких дій.
       Виходячи з формулювання статті 11 ЦК України, можна зробити висновок, що такі дії повинні відповідати загальним засадам цивільного законодавства України, які закріплені в статті 3 ЦК України.
       Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.
       Введення в цивільне законодавство принципу добросовісності як одного з найбільш загальних і важливих принципів цивільного права є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного.
       Відповідно до статті 33 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” страхувальник, у разі настання ДТП, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово має надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, – МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
       Страхувальник має вчинити дії для повідомлення страховика про настання ДТП.
       У свою чергу, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, – МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (стаття 34 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”). 
       Тобто страховик після повідомлення страхувальником про ДТП має здійснити всі дії для встановлення та виплати страхового відшкодування.
       У страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає у разі навмисних дій страхувальника, спрямованих на настання страхового випадку (підпункт 37.1.1 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), або у разі вчинення ним умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (підпункт 37.1.2 пункту 37.1 статті 37 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”).
       Крім того, у страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає і тоді, коли має місце неналежна поведінка й з боку потерпілого, а саме: невиконання обов`язків, визначених Законом № 1961-IV, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (підпункт 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”); неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”).
       Отже, закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.
       Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід дійти висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов”язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.
       Разом з тим у порушення принципу пропорційності законом не встановлено механізму захисту права осіб (поновлення права), які добросовісно виконують покладені на них обов`язки, якщо шкода не відшкодована не з їхньої вини. Тому тлумачення права щодо відшкодування шкоди за наслідками страхового випадку за Законом України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, має здійснюватися з огляду на добросовісне виконання зобов`язань та поведінки всіх учасників (добросовісна чи недобросовісна поведінка/дії) та пропорційність інтересів усіх учасників цих правовідносин.
       Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV).
       Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”).
       Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.
       При цьому, слід мати на увазі, що відповідно до положень статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою – п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
       Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.
       Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”).
       У справі встановлено,  08 грудня 2022 року у м.Дніпро на Амурському мості сталася ДТП за участі автомобіля марки “Chery QQ”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальністю якої застрахована в ПрАТ “СК “Український страховий стандарт” згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР/208218668, та автомобіля марки, “Hyndai Tucson”, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача. 
Позивач ОСОБА_2 є власником пошкодженого автомобіля “Hyndai Tucson”, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.15).
       Вказана ДТП  сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , про що сторонами був складений Європротокол від 08 грудня 2022 року (а.с.12-15).
       Національний банк України своєю Постановою №108 від 01 червня 2022 року збільшив з 50000 грн. до 80000 грн. розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення “Європротоколу”, за якого оформлення документів про ДТП відбувається без участі уповноважених працівників Національної поліції України, які набрали чинності з 01 липня 2022 року.
       Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в ПрАТ “СК “Український страховий стандарт” згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР/208218668, строком дії з 19 лютого 2022 року по 18 лютого 2023 року, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну — 130000 грн., франшиза - 1300 грн. (а.с.11).
       Встановлено і визнається сторонами у справі, 08 грудня 2022 року відповідач ОСОБА_1 сплатила позивачу 1300 грн. – суму франшизи за Полісом ОСЦПВВНТЗ № ЕР/208218668 у розмірі 1300 грн.
       Відповідно до звіту №03/01/23, складеного на замовлення позивача ОСОБА_2 , оцінювачем ФОП ОСОБА_3 29 грудня 2022 року про оцінку транспортного засобу – легкового автомобіля “Hyndai Tucson”, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , виконаного відповідно до договору на проведення незалежної експертної оцінки колісного транспортного засобу №29/12/2022 від 29 грудня 2022 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного легкового автомобіля в результаті пошкодження при ДТП становить 38 721 грн. 28 коп. (а.с.17-29).
       Встановлено, відповідач ОСОБА_1 зверталася до ПрАТ “СК “Український страховий стандарт” із заявою про виплату страхового відшкодування, однак страхове відшкодування страховою компанією виплачене не було. Відмови у виплаті від страхової компанії також не було (а.с.30). 
       Велика Палата Верховного Суду у постановах від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17, від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.
       Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на відповідача ОСОБА_1 , оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля у сумі 38 721 грн. 28 коп. внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, не перевищує розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті страховою компанією.
       Отже, позовні вимоги  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заподіяних внаслідок ДТП збитків не підлягають задоволенню.
       Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити, згідно з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
       За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, та незалежно від вини фізичної або юридичної особи, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. 
       При визначенні розміру моральної шкоди судом враховується характер і обсяг заподіяної дорожньо-транспортною пригодою шкоди, внаслідок пошкодження його автомобіля в ДТП з вини відповідача ОСОБА_1 , що перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із подією ДТП, було заподіяно моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та стресі, пережитих під час дорожньо-транспортної пригоди, неможливості користуватися власним автомобілем тривалий час, додаткових зусиллях для організації свого побуту без транспортного засобу, вишукуванням додаткового часу і додаткових зусиль для відновлення своїх прав на відшкодування завданої матеріальної шкоди.
       Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті скоєння дорожньо-транспортної пригоди потерпілому спричинені моральні переживання та страждання, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача моральної шкоди в розмірі 3000 грн. та вказана сума є об`єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди, що була спричинена позивачу в результаті ДТП.
       За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2023 року скасувати в оскарженій частині, додаткове рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року скасувати в оскарженій частині та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 . 
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача  ОСОБА_1 - адвоката Бабенко Олени Анатоліївни — задовольнити частково.
       Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Український страховий стандарт” про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - скасувати в оскарженій частині щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заподіяні дорожньо-транспортною пригодою збитки в розмірі 32 197 грн. 61 коп. та у відшкодування моральної шкоди 5000 грн., а всього 37197 грн. 61 коп..
       Додаткове рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року — скасувати в оскарженій частині щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 387 грн. 28 коп.
       Стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) моральну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 3000 грн. та судовий збір у розмірі 121 грн. 12 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

Судді  Н.М.Деркач

О.В.Свистунова