30.09.24
22-ц/812/1105/24

Єдиний унікальний номер судової справи: 489/1028/24
Провадження № 22ц/812/1105/24 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.

Постанова
іменем України

30 вересня 2024 року          м. Миколаїв          Справа № 489/1028/24
Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Самчишиної Н.В.,
суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В., 
переглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Коваленка І.В., у приміщенні цього суду, за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У лютому 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк» або Банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позивач зазначав, що ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету – заяву до договору про надання банківських послуг від 10 березня 2020 року.
Положеннями анкети – заяви визначено, що анкета – заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету – заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір про надання банківських послуг та зобов`язується виконувати його умови.
На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі до 100000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .
АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 
Вказував, що у відповідачки прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань , вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 27 жовтня 2023 року направив відповідачу «пуш»-повідомлення про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідачка заборгованість не погасила.
Посилаючись на викладене та порушення відповідачкою своїх зобов`язань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту станом на 07 листопада 2023 року в розмірі 10135,08 грн.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено. 
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції встановив, що підстави для нарахування та сплати відсотків за користування коштами, що надані банком відповідачу, шляхом їх подальшого врахування у тіло кредиту, відсутні. 
Підтвердження прийняття відповідачем цих умов та тарифів зі сплати процентів за наданими банком витягами з Умов та Тарифів, як складової частини кредитного договору приєднання, є неприпустимим за неналежністю наданих доказів. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем хибно розрахована заборгованість за тілом кредиту за рахунок його штучного збільшення через включення нарахованих відсотків за користування кредитом. За користування кредитними коштами відповідач здійснювала погашення кредиту, частину коштів від яких позивач відніс на погашення необумовлених сторонами процентів, розмір яких за період з 01 травня 2020 року по 01 серпня 2023 року становить 11542,67 грн, що складає більше, ніж розмір заборгованості за тілом кредиту, визначений позивачем в позовній заяві.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Банку, оскільки такі вимоги не відповідають обставинам справи та вимогам законодавства.
В апеляційній скарзі АТ «Універсал Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Позивач зазначав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог.
Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
За приписами частини першої статті 369 ЦПК України (в редакції закону, яка діяла на день подання апеляційної скарги з урахуванням пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи» № 3831-IX від 19 червня 2024 року) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.        
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету - заяву до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank) від 10 березня 2020 року. 
В анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг зазначено, що ОСОБА_1 просила відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. З зазначеними документами вона ознайомлена, отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. 
Відповідно до пункту 3 Анкети-заяви ОСОБА_1 беззастережно погодилась з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодилась з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,2% на місяць. Решта умов, передбачених частиною 1 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначені в Договорі та Тарифах.
Згідно пункту 6 Анкети-заяви ОСОБА_1 просила вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в Банку. Засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом (номер ключа), що буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з Договором. Також відповідач погодилась, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях і підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або Банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису (а.с. 18).
Дана анкета-заява містить підписи представника Банку та ОСОБА_1 .
Таким чином наявні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів.
На підставі укладеного сторонами Договору відповідач отримала кредит у розмірі у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок № НОМЕР_1 .
З довідки АТ «Універсал Банк» від 05 червня 2024 року про розмір встановленого кредитного ліміту, яка додана до апеляційної скарги, вбачається, що кредитний ліміт був встановлений 10 березня 2020 року в розмірі 10 000 грн (а.с. 48-87).
Виписки по особовому рахунку та про рух коштів по картці, а також розрахунок заборгованості свідчать, що  ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами і здійснювала погашення заборгованості, але не у повній мірі.
Із виписки про рух коштів по рахунку вбачається, що сума витрат за період з 10 березня 2020 року до 07 листопада 2023 року становить 23 598,45 грн, а сума зарахувань 13 463, 37 грн. Банк нараховував та списував з відповідача обумовлені договором відсотки, розмір яких  становить 11 542,67 грн.
Згідно наданого Банком розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 07 листопада 2023 року складається тільки із боргу за тілом кредиту в розмірі 10 135 грн 08 коп. (а.с. 19-20).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зібрані у справі докази доводять укладання ОСОБА_1 кредитного договору у передбаченій законом формі, користування нею кредитними коштами. Проте розраховуючи заборгованість за тілом кредиту у розмірі, АТ «Універсал Банк» збільшило тіло кредиту, включивши до нього нараховані на заборгованість проценти без узгодження в належній формі таких умов кредитування. За користування кредитними коштами відповідач здійснювала погашення кредиту, частину коштів від яких позивач відніс на погашення необумовлених сторонами процентів, розмір яких за період з 01 травня 2020 року по 01 серпня 2023 року становить 11542,67 грн, що складає більше, ніж розмір заборгованості за тілом кредиту, визначений позивачем в позовній заяві.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
В разі порушення зобов`язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.
Згідно з статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статті 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У справі, що переглядається, дослідженими доказами встановлено, що між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 10 березня 2020 року було укладено кредитний договір у формі анкети-заяви, за умовами якого відповідачу було відкрито поточний рахунок, видано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт у сумі 10 000 грн. Строки здійснення періодичних платежів у заяві встановлені, процентна ставка зазначена.
Оскільки вказане в анкеті-заяві наявне, стягнення банком з відповідача процентів було підставним.
Відповідач користувалася кредитним коштами та сплачувала кредитну заборгованість, але не у повні мірі, що призвело до наявності боргу.
Відповідно до вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. 
Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості через її недоведеність є помилковим.
Досліджені докази підтверджують наявність між Банком та ОСОБА_1 кредитних взаємовідносин, які порушила відповідач, бо не сплатила вчасно кредитні платежі.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Згідно з вимогами статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Банку підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог Банку.
Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційну скаргу та позов задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій у сумі 7 570 грн.
Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.
Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 10 березня 2020 року у сумі 10 135 (десять тисяч сто тридцять п`ять) грн 08 коп. та судовий збір за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій у сумі 7 570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, в порядку і випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.
Головуючий                                                             Н.В. Самчишина

Судді:                 В.В. Коломієць

        Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 30 вересня 2024 року.