ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2031/24 Справа № 196/753/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бабічева Л. П. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 серпня 2024 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Скопіча Андрія Васильовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2024 року стосовно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі — КУпАП), 
ВСТАНОВИВ:
       Зміст оскарженого судового рішення. 
       Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 29 травня 2024 року о 10 год. 03 хв. в с.Могилів по вул.Береговій, 83 Дніпровського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110307-42, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, почервоніння очей, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
       В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що відеозаписом з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем, поліцейським не повідомлено підставу зупинки, проведено без понятих його огляд та автомобіля. Поліцейські не запропонували пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я — Царичанській центральній районній лікарні, яка є найближчою до місця зупинки. Поліцейські запропонували пройти огляд саме в м. Дніпрі у Дніпропетровському наркодиспансері і ця процедура займе тривалий час, тому ОСОБА_1 відмовився. Крім того поліцейськими в порушення вимог ст. 266 КУпАП не було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці. При цьому поліцейські свідомо підштовхували ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду. На відеозаписі взагалі не видно будь-яких ознак сп`яніння підзахисного. Крім того, оскільки огляд на стан сп`яніння має бути проведений не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, то поліцейські фізично не змогли б доставити ОСОБА_1 в Дніпропетровський наркодиспансер протягом цього часу. В матеріалах справи відсутні підтвердження підстави зупинки ОСОБА_1 , як повідомили працівники поліції його зупинили у зв`язку з тим, що він був не пристебнутий паском безпеки. Тому посилання на ст. 40 Закону України “Про національну поліцію” щодо не пристебнутого ременя безпеки є явно надуманим, а сама зупинка та подальша перевірка є незаконними. 
       Захисник також зауважує про законність проведення огляду на стан сп`яніння працівниками поліції, адже відповідно до Конституції України жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним чи іншим дослідам і підзахисний дозволу на огляд себе на наявність ознак на стан нібито наркотичного сп`яніння не давав. Крім того слід розрізняти керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та залишками можливого споживання алкоголю, наркотичних та інших засобів протягом останнього місяця, адже диспозиція ст. 130 КУпАП вказує на керування транспортним засобом саме у стані сп`яніння.
       Також вказує, що така ознака як тремтіння рук може бути через тривожні розлади, стрес та підвищену тривожність, і як зазначав ОСОБА_1 поліцейським, він злякався поліції через можливість вручення йому повістки до ТЦК. Вважає, що поліцейські, які не мають медичної освіти, не можуть переймати на себе право визначати медичні симптоми реагування /не реагування зіниць очей чи тремору рук, бо ці висновки можуть надати лише відповідні лікарі.
       В порушення вимог статей 8, 9, 59, 63 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статті 268 КУпАП, ОСОБА_1 взагалі не роз`яснювалися його права. 
       Місцевий суд неправомірно послався як на докази в доведення вини ОСОБА_1 на протокол про адміністративне правопорушення та рапорт поліцейського, який серед іншого зазначив завідомо неправдиві відомості про відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем, хоча останній після складання протоколу продовжив керування транспортним засобом.
       Позиції учасників апеляційного процесу.        
       В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися. В апеляційній скарзі захисник просив розглянути справу у його та ОСОБА_1 відсутність. Про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавали. ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву про розгляд справи у його відсутність, апеляційну скаргу захисника підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.
       Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб (ч. 6 ст. 294 КУпАП).
       Мотиви апеляційного суду.
       Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, які зводяться до порушення проведення порядку огляду водія на стан сп`яніння та відсутності доказів керування та зупинки транспортного засобу, апеляційний суд, доходить наступних висновків. 
       Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи. 
       Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 299595 від 29.05.2024; рапорті поліцейського ОСОБА_2 та відеозаписі з нагрудних реєстраторів працівників поліції.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...
Позиція захисту в апеляційній скарзі зводиться до твердження, що у матеріалах справи відсутні докази керування останнім транспортним засобом, оскільки цей факт не підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції.
З такими твердженнями захисту суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки КУпАП не встановлює вимог, що ця обставина (керування транспортним засобом) встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними видами доказів. Апеляційний суд зауважує, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та в їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.
Факт керування транспортним засобом за обставин, викладених у рішенні суду, підтверджується поясненнями самого ОСОБА_1 на місці події, зафіксованому на відеозаписі, який повідомив поліцейським, що звозив дитину на дитячий захід і йому залишилося додому доїхати фактично 100 метрів, чим і підтвердив факт керування транспортним засобом.
Відеозаписом також зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я. В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив пояснення, що від огляду відмовився через брак часу у зв`язку з необхідністю догляду за господарством, а червоні очі має через брак сну.
Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції та поясненнями в протоколі про адміністративне правопорушення та усними поясненнями ОСОБА_1 , зафіксованими на відеозаписі, тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.
       Позиція захисту в апеляційній скарзі зводиться до твердження про відсутність у нього ознак наркотичного сп`яніння та порушення порядку проведення огляду і поліцейські свідомо підштовхували ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду, проте з такими доводами апеляційний суд погодитись не може і вважає їх такими, що ґрунтуються на власному помилковому тлумаченні положень закону, з огляду на наступне.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху).
За частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративно-караним є діяння, яке полягає, в тому числі у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння.
За порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР, за таку відмову настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки, як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність. 
Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення..., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. 
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи захисту щодо порушення поліцейськими порядку проведення огляду, передбаченого ст. 266 КУпАП, оскільки не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки, та працівники поліції не мали підстав висувати вимогу про проходження медичного огляду, з огляду на наступне.
       Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» з наступними змінами і доповненнями (Далі — Порядок), зазначено, що огляд проводиться: 
       поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; 
       лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
       За правилами пункту 12 Розділу ІІ, пунктів 7, 8 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1 452/735 від 09 листопада 2015 року (Далі — Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
       Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
       Таким чином, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове, у зв`язку з чим посилання в апеляційній скарзі, що не проводився огляд на місці зупинки транспортного засобу є неприйнятними.
       На файлі відеозапису зафіксовано, що після виявлення відповідних ознак наркотичного сп`яніння працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду, на що останній відмовився.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відтак, встановлення наявності ознак сп`яніння відноситься до компетенції поліцейського при спілкування з водієм, який наділяється такими повноваженнями, зокрема і вказаною Інструкцією, а спростувати такі дії водій може у встановленому законом порядку (проходженням медичного огляду). Тому ставити під сумнів правильність підозри працівника поліції щодо наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу наразі немає підстав. 
Працівники поліції не проводять огляд, а тим більше медичний огляд водіїв, оскільки вони не є медичними працівниками, не відбирають біологічні зразки та тим більше не проводять лабораторні дослідження, а лише встановлюють наявність ознак сп`яніння, передбачених відповідною інструкцією, що є підставою для направлення (доставки) водія до закладу охорони здоров`я саме для проведення медичного огляду, а у випадку із підозрою про перебування у стані наркотичного сп`яніння, також для проведення лабораторних досліджень. 
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції за статтею 130 КУпАП.
Відповідно до п. 8 Порядку із змінами, внесеними згідно з постановою КМ № 57 (57-2023-п) від 20.01.2023, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Відтак, оскільки матеріали справи містять відеозапис, на якому зафіксовано як відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння, так і процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення, будь-які невідповідності вимогам Порядку в діях працівників поліції відсутні.
       Таким чином, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду водія на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, чим порушив вимогу 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішенням, власної оцінки доказів у справі та положень КУпАП, які захист тлумачить на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.
       Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.        
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення.
       Постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                О. П. Піскун