УХВАЛА

06 серпня 2024 року  
м. Київ

справа №520/10516/2020
адміністративне провадження №К/990/28116/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України 
на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року 
та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2024 року 
у справі № 520/10516/2020 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, третя особа: Регіональна профспілкова організація Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування наказу суб`єкта владних повноважень, поновлення на посаді державної служби, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, Регіональної профспілкової організації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 13 липня 2020 року № 2220/к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту з 14 липня 2020 року відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» з припиненням державної служби;
- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб узятих під варту з 14 липня 2020 року з відновленням державної служби;
- стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день постановлення рішення, з урахуванням індексу інфляції та коефіцієнту підвищення тарифних ставок і посадових окладів.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 13 липня 2020 року №2220/к в частині визначення календарної дати звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб узятих під варту - 14 липня 2020 року.
Змінено визначену у наказі Міністерства юстиції України від 13 липня 2020 року №2220/к календарну дату звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з питань дотримання прав засуджених та осіб узятих під варту з 14 липня 2020 року на 06 серпня 2020 року.
Позов у решті вимог залишено без задоволення.
Не погоджуючись із рішенням судів попередніх інстанцій, Міністерство юстиції України подало до Верховного Суду касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2024 року касаційну скаргу Міністерства юстиції України повернуто скаржнику.
19 липня 2024 року касаційна скарга Міністерства юстиції України повторно надійшла до Верховного Суду.
У тексті касаційної скарги міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. В обгрунтування відповідач зазначає, що оскаржувана постанова Другим апеляційним адміністративним судом була прийнята 23 травня 2024 року, а повний її текст складено судом 03 червня 2024 року.
Уперше касаційна скарга була подана скаржником 21 червня 2024 року, тобто з дотриманням тридцятиденного строку, передбаченого статтею 329 КАС України. Однак, ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2024 року касаційна скарга Міністерства юстиції України повернута скаржнику. При цьому, пункт другий резолютивної частини цієї ухвали визначає, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду. Отже, на думку відповідача, повторна касаційна скарга подана до Верховного Суду без будь-яких зволікань, у найкоротший строк.
Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (ч. 3 ст. 329 КАС України).
З огляду на викладене, наявні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки скаржником подана первісна касаційна скарга протягом 30 днів з дня виготовлення оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, а також повторно подана касаційна скарга після повернення Верховним Судом, без зволікань та у розумний строк.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Так, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження, оскільки судами попередніх інстанцій не враховано висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 09.08.2022 у справі № 380/876/21, від 22.12.2022 у справі № 160/8601/20, від 26.09.2023 року у справі № 640/9954/20 щодо застосування положень статті 9-1 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, визначених статтею 328 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо обґрунтованими та потребують перевірки.
Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Поновити Міністерству юстиції України строк на касаційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2024 року.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2024 року у справі № 520/10516/2020.
Витребувати із Харківського окружного адміністративного суду справу № 520/10516/2020.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                      В. Е. Мацедонська 

Судді                                                                                                           М. В. Білак

                                                                                                                    Ж. М. Мельник-Томенко