ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 р. 	Справа № 520/35446/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2023, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/35446/23
за позовом   Головного управління ДПС у Харківській області  
до   Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Логістік»  
про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
08.12.2023 Головне управління ДПС у Харківській області (далі – ГУ ДПС у Харківській області, позивач, апелянт) звернулося до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Логістік» (далі –ТОВ «Стар Логістік», відповідач) в якому просило:
- стягнути до бюджету України кошти позивача з усіх відкритих розрахункових рахунків та за рахунок готівки, у розмірі 160 313,71 грн в рахунок погашення податкового боргу.
13.12.2023 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду позовну заяву в частині позовних вимог про стягнення з відповідача грошового зобов`язання в сумі 28 971,71 грн, визначеного в податковому повідомленні - рішенні ГУ ДПС у Харківській області №0/18531/0416 від 28.06.2023 повернуто позивачу.
Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість, просив скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 і направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт  зазначив, що згідно статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Також зауважив, що для звернення ГУ ДПС у Харківській області з позовом про стягнення податкового боргу статтею 102 Податкового кодексу України (далі – ПК України) встановлений спеціальний строк – 1095 календарних днів. Водночас ч. 1 ст. 122 КАС України не передбачає наявність спеціальних строків, як це зазначено в частині 2 цієї статті.
Водночас, ГУ ДПС в Харківській області вважає, що у даному випадку наявна колізія між частиною першою статті 122 та положенням ПКУ. Так, право оскарження податкового повідомлення-рішення (далі - ППР) надане платнику положеннями ПК України. Відповідно до ст. 56 ПК України оскаржити ППР можливо в адміністративному або судовому порядку.
З урахуванням строків давності (1095 днів) платник податків має право оскаржити в суді ППР або інше рішення контролюючого органу (п.56.18 ст. 56 ПК України). У разі, якщо до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді ППР протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження. При цьому, оскільки термін сплати узгодженої суми податкового зобов`язання після закінчення процедури адміністративного оскарження становить 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження, то для зупинення строків сплати, до суду краще звертатися протягом цих 10 днів.
ПК України встановлений спеціальний строк й для оскарження податкових повідомлень-рішень – ті ж самі 1095 календарних днів.
На думку апелянта таке тлумачення строку давності для оскарження ППР в 1095 днів та неможливості заявлення контролюючим органом до стягнення сум податкового боргу за ППР, щодо яких не сплинув строк для оскарження (1095 днів) за пункту 8 частини 4 ст. 169 КАСУ, позбавляє можливості контролюючий орган стягнути суми податкового боргу (оскільки строк давності для стягнення боргу в 1095 днів дорівнює строку для оскарження ППР в 1095 днів). Вважає, що положення п. 8 ч. 4 ст. 169 КАСУ не застосовуються для позову про стягнення податкового боргу.
Відповідач правом на подання відзиву не скористалися.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 ч. 1 ст. 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи, які не оскаржено сторонами.
Станом на дату звернення до суду ТОВ «Стар Логістік» має податковий борг по податку на додану вартість у сумі 160 313,71 грн. , який виник на підставі прийнятих ГУ ДПС у Харківській області податкових повідомлень - рішень, а саме: податкового повідомлення-рішення №00/6405/0416 від 29.03.2023 (термін сплати 15.05.2023, нараховано - 134002,00 грн., сплачено - 3000,00 грн., до стягнення - 131002,00 грн. (основний платіж - 118820,00 грн., штрафна санкція - 12182,00 грн.), податкового повідомлення-рішення №00/9272/0416 від 24.04.2023 (термін сплати 12.06.2023, нараховано - 340,00 грн., сплачено - 0,00 грн., до стягнення - 340,00 грн. (штрафна санкція), податкового повідомлення-рішення №0/18531/0416 від 28.06.2023 (термін сплати 15.08.2023, нараховано - 28971,71 грн., сплачено - 0,00 грн., до стягнення - 28971,71 грн.). Податкові повідомлення-рішення не оскаржувались в судовому порядку. В зв`язку з несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання у встановлені строки контролюючим органом сформовано податкову вимогу від 25.04.2023 №0002256-1314-2040.
З наданих разом з позовною заявою документів судом встановлено, що всі зазначені вище повідомлення-рішення №00/6405/0416 від 29.03.2023, №00/9272/0416 від 24.04.2023 та №0/18531/0416 від 28.06.2023 направлялися на податкову адресу ТОВ «Стар Логістік», зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рекомендованою кореспонденцією з повідомленнями про вручення поштового відправлення, проте ним не отримані про що свідчить копії поштових конвертів з відмітками "за закінченням терміну зберігання", наданими разом з позовною заявою.
Також судом встановлено, що на конверті, в якому направлялося податкове повідомлення-рішення №00/6405/0416 від 29.03.2023, міститься поштова відмітка причини повернення "за закінченням терміну зберігання", а також поштовий штамп з датою повернення - "29.04.2023". На конверті, в якому направлялося податкове повідомлення-рішення №00/9272/0416 від 24.04.2023, міститься поштова відмітка причини повернення "за закінченням терміну зберігання", а також поштовий штамп з датою повернення - "29.05.2023".
Так, на конверті, в якому направлялося податкове повідомлення-рішення №0/18531/0416 від 28.06.2023, міститься поштова відмітка причини повернення "за закінченням терміну зберігання", а також поштовий штамп з датою повернення - "01.08.2023".
Повертаючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.8 ч.4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною 2 статті 122 цього Кодексу.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
Відповідно до п. 3, 5, 6 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Так, відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з положеннями ч. 2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За приписами п. 8 ч. 4 ст. 169 КАС України, якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, позовна заява повертається позивачеві.
Наведені положення КАС України визначають, що позов з вимогою про стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення контролюючого органу, може бути ним поданий до суду у тримісячний строк з дня виникнення підстав, що дають йому повноваження на пред`явлення визначених законом вимог, але не раніше закінчення шестимісячного строку, встановленого для судового оскарження відповідачу такого рішення.
Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається ч. 2 ст. 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (без використання процедури досудового вирішення спору) становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Відповідно до положень пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику), (пункт 42.2 статті 42 ПК України).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (пункт 42.4 статті 42 ПК України).
Зазначена норма кореспондується і з абзацом третім пункту 58.3 статті 58 ПК України, яким передбачено, що у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
З положення наведених норм чинного законодавства вбачається, що надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків (за зареєстрованим місцем проживання) вважається врученим у тому числі і у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.
Враховуючи викладені вище обставини, аналізуючи норми чинного законодавства та використовуючи логічно-змістовне тлумачення пункту 56.18 статті 56, пункту 58.3 статті 58 ПК України, колегія суддів зазначає, що контролюючий орган, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 12.02.2020 у справі №826/17798/18, від 23.09.2021 у справі №640/8096/19, від 11.11.2023 у справі №420/8162/23.
Враховуючи вищенаведені правові норми та встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі п.8 ч.4 ст. 169 КАС України, оскільки на конверті, в якому направлялося податкове повідомлення-рішення №0/18531/0416 від 28.06.2023, міститься поштова відмітка причини повернення "за закінченням терміну зберігання", а також поштовий штамп з датою повернення - "01.08.2023", шестимісячний строк на оскарження такого податкового повідомлення - рішення, визначений ч. 2 ст. 122 КАС України, закінчується 01.02.2024. ГУ ДПС у Харківській області подано позив 08.12.2023, тобто до закінчення строку на оскарження податкового повідомлення-рішення, що є підставою для повернення позову.
Доводи апеляційної скарги щодо протиправності оскаржуваного судового рішення є необґрунтованими з вище зазначених підстав.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення “Серявін та інші проти України”) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини по даній справі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність необхідності  надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм  процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судове рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, які мають значення для вирішення даного питання, відповідає нормам процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для її скасування не має.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 311, 315, 316, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року по справі № 520/35446/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    О.А. Спаскін