ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

08 серпня 2024 року 	м.Суми	

Справа №581/1028/23 
Номер провадження 22-ц/816/933/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» 
на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 09 січня 2024 року у складі судді Кузьмінського О.В., ухваленого в селищі Липова Долина Сумської області, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» про стягнення невиплаченої орендної плати, пені, інфляційних втрат та 3% річних,
В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Маківського В.В. звернулася до суду із зазначеним позовом.
Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власницею земельної ділянки загальною площею 3,4681 га з кадастровими номерами 5923281700:02:002:0002, 5923281700:01:002:0154. Вказану земельну ділянку позивачка передала в оренду відповідачу на підставі договору оренди від 01 серпня 2012 року, до якого 08 жовтня 2015 року було укладено додаткову угоду, якою зокрема збільшено строк дії договору до 10 років та збільшено розмір орендної плати до 7663,74 грн.
Зазначає, що відповідач не виплатив їй орендну плату за 2021 та 2022 роки (з урахуванням індексації).
Крім того, відповідач має виплатити пеню за прострочення платежів по орендній платі згідно п. 14 договору, інфляційні втрати та 3 % річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з ТОВ «СК-АГРО» на користь ОСОБА_1 орендну плату за користування земельними ділянками з кадастровими номерами 5923281700:02:002:0002, 5923281700:01:002:0154 згідно договору оренди № 30401 від 01 серпня 2012 року за 2021, 2022 роки у розмірі (з врахуванням штрафних санкцій та індексації) 79 998,18 грн; судові витрати покласти на відповідача.
Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 09 січня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «СК-АГРО» на користь ОСОБА_1 54 069 грн, з яких: орендна плата на підставі договору оренди землі № 30401 від 01 серпня 2012 року за 2021 рік у сумі 13 261 грн, орендна плата за 2022 рік у сумі 16 789 грн, пеня за невиплату орендної плати за 2021 рік у сумі 8000 грн, пеня за невиплату орендної плати за 2022 рік у сумі 10000 грн, інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2021 рік у сумі 4173 грн, інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2022 рік у сумі 644 грн, 3% річних за прострочення внесення орендної плати за 2021 у сумі  753 грн, 3% річних за прострочення внесення орендної плати за 2022 у сумі 449 грн.
Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ТОВ «СК-АГРО» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне встановлення обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити; судові витрати покласти на позивача у справі.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що протягом 2016-2020 років мала місце переплата відповідачем орендної плати. Факт здійснення виплат на користь позивача у більшому розмірі визнається і не оскаржується позивачем, а доводи останнього, що це збільшення відбулося шляхом усної домовленості – не відповідає дійсності та не підтверджується належними та допустимими доказами. 
Враховуючи положення ст. 531 ЦК України, беззаперечне отримання орендодавцем орендних платежів у розмірі більшому, ніж передбачено договором, що свідчить про згоду останнього на отримання орендної плати за майбутні періоди, а також дії орендаря, який завчасно сплатив ціну договору попередньому орендодавцю, що на думку скаржника, свідчить про дострокове виконання орендарем своїх зобов`язань щодо виплати орендної плати за договором та про відсутність будь-якої заборгованості орендаря перед орендодавцем зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою на момент передачі права власності на орендовану ділянку до позивача, зокрема на 2021 та 2022 роки. Тобто відповідач не порушив умови договору оренди та не допускав прострочення сплати орендної плати за відповідний період, оскільки за договором оренди була здійснена переплата, а факт належного виконання відповідачем обов`язку щодо внесення орендної плати за договором підтверджується належними та допустимими доказами.
Вказує на те, що у рішенні суду індексація орендної плати розрахована у пропорційному збільшенні, починаючи з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі, що прямо суперечить законодавству та судовій практиці.
Також не погоджується з обрахунком пені за прострочення сплати орендної плати. Наводить свої розрахунки, згідно яких розмір пені за період з 29 листопада 2022  року по 28 листопада 2023 року складає 3557,06 грн. Також вважає, що відповідно до ст. 258 ЦК України має бути застосована спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення пені.
Позивачка правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористалася.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачка є власницею земельної ділянки загальною площею 4,206 га, з яких 3,468 га – рілля (кадастровий номер 5923281700:02:002:0002) та 0,738 га - кормові угіддя (кадастровий номер 5923281700:01:002:0154), розташована на території Калінінської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 7-12).
01 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СК-АГРО» був укладений договір оренди землі № 30401, згідно з яким ОСОБА_1 передала, а ТОВ «СК-АГРО» прийняло у строкове платне користування належні їй земельні ділянки загальною площею 4,2064 га, в тому числі рілля 3,4681 га, сіножаті 0,7383 га (а.с. 13-14). 
08 жовтня 2015 року між сторонами укладено додаткову  угоду № 1 до  договору оренди землі 30401-1 від 01 серпня 2012 року, якою внесено зміни та доповнення до вказаного договору (а.с. 15). 
Право оренди ТОВ «СК-АГРО» земельних ділянок з кадастровими номерами 5923281700:02:002:0002, 5923281700:01:002:0154 на підставі договору оренди землі від 01  серпня 2012 року, додаткової угоди від 08 жовтня 2015 року, зареєстровано державним реєстратором Липоводолинського районного управління юстиції 06 травня 2014 року. 21 грудня 2022 року зареєстровано припинення права оренди (а.с. 26 - 31).
Відповідно до основних положень укладеного договору оренди землі від 01 серпня 2012 року, з урахуванням додаткової угоди до нього в оренду передаються земельні ділянки загальною площею 4,2064 га, в тому числі рілля 3,4681 га, сіножаті 0,7383 га, кадастрові номери: 5923281700:02:002:0002, 5923281700:01:002:0154 (п. 2).
Договір укладено на 10 років терміном до 01 серпня 2022 року з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою (п. 8). 
Орендна плата складає 7663,36 грн, що становить 7 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один рік користування земельною ділянкою. У розмір орендної плати не входить податок за землю. Орендар самостійно сплачує податок за землю. Орендна плата  може сплачуватися  орендодавцю готівкою через касу орендаря, згідно розрахункової відомості за виключенням податку з доходів фізичних осіб. Орендна плата також може справлятися у натуральній формі, за згодою сторін, по діючим в орендаря цінам на продукцію (п. 9).
Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності здійснюється з урахуванням індексації (п. 10).
Орендна плата вноситься у такі строки до 30 грудня кожного року (п. 11).
Пунктом 13 вказаного договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі:
- зміни умов господарювання, передбачених договором;
- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції;
- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;
- в інших випадках, передбачених законом;
У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором,  справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення платежу (п. 14).
Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін (п. 36).
Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 44).
Докази виплати орендної плати на підставі договору оренди землі від 01 серпня 2012 року за 2021, 2022 роки відповідачем суду не надані.
Ухвалюючи оскаржуване рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в порушення пунктів 9, 10, 11 договору та ст. 25 Закону України «Про оренду землі» не виплатив узгоджений договірний розмір орендної плати за 2021 рік у загальному розмірі 13 261 грн, а за 2022 рік – у розмірі 16 789 грн, обрахований з урахуванням індексів інфляції за 2015-2022 роки, тому саме такий щорічно зростаючий протягом 2015-2022 років у зв`язку зі зміною індексу інфляції договірний розмір орендної плати за 2021, 2022 роки підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, у зв`язку з невиплатою орендної плати за 2021-2022 роки на підставі п. 14 договору оренди підлягає стягненню пеня. Та у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання по виплаті орендної плати за 2021, 2022 роки на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України слід стягнути інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення заборгованості, проте не може погодитися з розміром сум, що підлягають стягненню. 
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частинами 1-3 статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.
Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.  Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.
За змістом частин 1-3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» (в ред. на момент виникнення спірних правовідносин), орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. 
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. 
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( стаття 629 ЦК України).  
Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стосовно доводів апеляційної скарги, що зобов`язання відповідача перед позивачем було виконано в повному обсязі та заборгованість зі сплати орендної плати відсутня, слід зазначити наступне.
Відповідачем не заперечується, що у 2021-2022 звітному роках орендна плата не перераховувалася.
Норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та положення договору оренди не містять заборони на сплату орендної плати авансом за наступні роки користування земельною ділянкою. Проте, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що сплачена в більшому розмірі орендна плата є авансовим платежем, як і взагалі не надано доказів сплати у 2016-2020 роках орендної плати у більшому розмірі, тому колегія судів відхиляє доводи відповідача стосовно відсутності заборгованості з виплати орендної плати за 2021-2022 роки.
Водночас заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неправильного обрахування розміру орендної плати за 2021-2022 роки з індексом інфляції.
В даній справі встановлено, що відповідач не сплатив орендну плату за користування земельною ділянкою за 2021-2022 роки за договором оренди землі № 30401 від 01 серпня 2012 року. Додатковою угодою № 1 від 08 жовтня 2015 року було погоджено розмір орендної плати 7663,36 грн. В подальшому зміни в письмовій формі до договору оренди не вносилися. 
Пунктом 10 договору оренди передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Тому з урахуванням принципу належного виконання зобов`язання орендар був зобов`язаний сплатити орендодавцеві орендну плату за 2021 рік з індексом інфляції, як про це домовилися сторони в договорі; аналіз умов договору свідчить про те, що сторони не передбачили в договорах правил обчислення орендної плати з індексом інфляції. Тому з урахуванням принципів цивільного права, зокрема добросовісності, справедливості та розумності і тлумачення умов договору оренди (пункти 10, 11) на користь його дійсності, чинності та виконуваності, колегія суддів вважає, що коефіцієнт інфляції має обчислюватися для орендної плати по договору оренди земельної ділянки за 2021 рік як добуток індексів інфляції з 01 січня 2021 по 30 грудня 2021 року та складає 1,10015334. А тому розмір орендної плати по вказаному договору оренди за 2021 рік складає  8 430,87 грн (7663,36 грн х 1,10015334).
За 2022 рік коефіцієнт інфляції має обчислюватися для орендної плати по договору оренди земельної ділянки як добуток індексів інфляції з 01 січня 2022 по 30 грудня 2022 року та складає 1,26603244. А тому розмір орендної плати по вказаному договору оренди за 2022 рік складає 9702,06  грн (7663,36 грн х 1,26603244).
Суд першої інстанції неправильно ототожнив інфляційні втрати за період з листопада 2015 року по грудень 2021 та грудень 2022 року відповідно із розміром орендної плати з індексом інфляції (п. 10 договору). Тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26 травня 2021 року у справі № 540/544/18 (провадження № 61-13979св19).
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що через несвоєчасну та повну невиплату орендної плати відповідачем за 2021-2022 роки на користь позивача підлягає стягненню пеня відповідно до п. 14 договорів оренди
Проте, у зв`язку з неправильним обрахуванням судом розміру орендної плати з урахуванням індексів інфляції за 2021-2022 роки також підлягає зміні рішення суду в частині розміру пені.
Отже, пеня за порушення виплати орендної плати за 2021 рік по договору оренди (п. 14 договору оренди передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення). 
Пеня = С x РП x Д : 100, де С - Сума заборгованості за період, РП - розмір пені, зазначений в договорі, Д - кількість днів прострочення.
Сума заборгованості – 8430,87 грн, період прострочення 31 грудня 2021 року по 21 листопада 2023 року.
8 430,87 x 0,3 x 691 : 100
Всього пені: 17 477,19  грн.
Пеня за порушення виплати орендної плати за 2022 рік:
Сума заборгованості = 9702,06 грн, період прострочення: 31 грудня 2022 року по 21 листопада 2023 року. 
9 702,06 x 0,3 x 326 : 100
Всього пені:  9488,61  грн.
Оскільки розмір пені перевищує розмір заборгованості за орендною платою за 2021 рік, колегія суддів на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України вважає за необхідне зменшити розмір пені за невиплату орендної плати за 2021 рік до 8430,87 грн.
Стосовно доводів відповідача, що з врахуванням ст. 258 ЦК України пеня підлягає стягненню за один рік прострочення, колегія суддів зауважує, що відповідачем клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності не заявлялося.
Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання по виплаті орендної плати за 2021-2022 роки на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України слід стягнути інфляційні втрати та 3% річних, проте у зв`язку з неправильним обрахуванням судом розміру орендної плати з урахуванням індексів інфляції за 2021-2022 роки також підлягає зміні рішення суду в частині розміру інфляційних втрат та 3 % річних.
Інфляційні втрати за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2021 рік по договору оренди земельної ділянки обраховується наступним чином:
Розмір заборгованості 8430,87 грн, період прострочення: 31 грудня 2021 року по 21 листопада 2023 року.
Інфляційні втрати: 8 430,87 x 1,32114702 - 8 430,87 = 2 707,55 грн.
Відповідно інфляційні втрати за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2022 рік обраховується наступним чином:
Розмір заборгованості 9702,06 грн, період прострочення: 31 грудня 2022 року по 21 листопада 2023 року.
Інфляційні втрати: 9 702,06 x 1,04353331 - 9 702,06 = 422,36 грн.
Розрахунок 3% річних за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2021 рік по договору оренди земельної ділянки за період з 31 грудня 2021 року по 21 листопада 2023 року здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.
8 430,87 x 3 % x 691 : 365 : 100 
Всього 3% річних: 478,83  грн.
Розрахунок 3% річних за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2022 рік по договору оренди земельної ділянки за період з 31 грудня 2022 року по 21 листопада 2023 року здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.
9 702,06 x 3 % x 326 : 365 : 100 
Всього 3% річних: 259,96  грн.
З врахуванням наведеного, рішення суду підлягає зміні в частині розміру заборгованості по орендній платі за 2021-2022 роки, пені, інфляційних втрат та 3% річних.
Крім того, у зв`язку зі зміною рішення суду на підставі ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України підлягає зміні розподіл судових витрат.
Пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору в сумі 535,75 грн. Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, слід стягнути з позивачки на користь відповідача судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 806,32 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» задовольнити частково.
Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 09 січня 2024 року змінити в частині розміру заборгованості по орендній платі за 2021-2022 роки, пені, інфляційних втрат, 3% річних та в частині розподілу судових витрат.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» на користь  ОСОБА_1 39 921 гривню 11 копійок, з яких: орендна плата на підставі договору оренди землі № 30401 від 01 серпня 2012 року за 2021 рік у сумі 8430 гривень 87 копійок, орендна плата за 2022 рік у сумі 9702 гривні 06 копійок, пеня за невиплату орендної плати за 2021 рік у сумі 8430 гривень 87 копійок, пеня за невиплату орендної плати за 2022 рік у сумі 9488 гривень 61 копійка, інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2021 рік у сумі 2707 гривень 55 копійок, інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2022 рік у сумі 422 гривні 36 копійок, 3% річних за прострочення внесення орендної плати за 2021 у сумі  478 гривень 83 копійки, 3% річних за прострочення внесення орендної плати за 2022 у сумі 259 гривень 96 копійок. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» на користь  ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 535 гривень 75 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 806 гривень 32 копійки.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов