ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 серпня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/1503/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Чередниченка В.Є.,     
  
          розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.04.2024 в адміністративній справі №280/1503/24 за позовом ОСОБА_1 до  Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

16.02.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради, в якій позивач просить суд:
визнати неправомірною діяльність Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради щодо не надання позивачу матеріальної допомоги на придбання водонагрівача (бойлера) у 2022 році відповідно до «Положення про порядок надання одноразової допомоги на придбання водонагрівача», затвердженого наказом Запорізької міської ради від 16.08.2022 № 01-20/171;
зобов`язати Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради надати позивачу матеріальну допомогу на придбання водонагрівача (бойлера) відповідно до «Положення про порядок надання одноразової допомоги на придбання водонагрівача», затвердженого наказом Запорізької міської ради від 16.08.2022 № 01-20/171.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи. Дізнавшись, що у м. Запоріжжі діє програма, що передбачає надання одноразової матеріальної допомоги на придбання водонагрівача, позивач у вересні 2022 року звернулася до відповідача з проханням надати таку допомогу, але в усній формі їй було відмовлено. Відмова мотивована тим, що позивач не отримує субсидію. 05.12.2022 позивач звернулася із заявою про призначення субсидії, подавши декларацію про доходи та договір про реструктуризацію заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. На підставі зазначеного ОСОБА_1 призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний сезон в період з 01.12.2022 по 30.04.2023. В жовтні 2023 року позивач звернулася до відповідача із вимогою надати відповідь про причини не надання їй спірної грошової допомоги. Відповідач повідомив, що програма надання такої допомоги завершилася у грудні 2022 року. Позивач вважає дії відповідача протиправними та просить задовольнити позов.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.04.2024 в адміністративній справі №280/1503/24 у задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 
Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
          Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
          Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
          В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
          З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
          Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення.
Розпорядженням Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 17.03.2023 № 145р ОСОБА_2 зареєстровано помічником позивача.
Позивач звернулася із заявою до відповідача з питань надання роз`яснень з приводу не долучення її до програми з компенсації грошових коштів на встановлення бойлера.
Листом відповідача від 19.10.2023 № С-4902 повідомлено, що прийом документів для отримання матеріальної допомоги завершено у грудні 2022 року. Позивач 02.11.2022 звернулася за призначенням субсидії, однак субсидію не призначено у зв`язку із наявністю боргу по оплаті житлово-комунальних послуг. Виходячи із того, що позивач не була отримувачем субсидії, право на отримання одноразової матеріальної допомоги на придбання водонагрівача відсутнє.
Листом відповідача від 11.12.2023 № Г-5929 на звернення помічника позивача повідомлено, що востаннє за призначенням житлової субсидії ОСОБА_1 зверталась до УСЗН ЗМР по Дніпровському району 02.11.2022. З 01.10.2022 житлову субсидію їй не призначено у зв`язку із наявністю простроченої заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки позивач не користувалась субсидією в опалювальний сезон, права на отримання матеріальної одноразової допомоги на придбання водонагрівача (бойлера) вона не мала.
Також, листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 19.01.2024, наданим на звернення помічника позивача, повідомлено, що ОСОБА_1 05.12.2022 звернулася через Запорізьку міську об`єднану територіальну громаду із заявою про призначення житлової субсидії, декларацією про доходи та договором про реструктуризацію заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води від 28.10.2022 № 517. На підставі зазначеного позивачу призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період з 01.12.2022 по 30.04.2023, яка в подальшому перераховувалась в автоматичному режимі.
Вважаючи, що має право на отримання одноразової допомоги на придбання водонагрівача, ОСОБА_1 звернулася до суду з даною позовною заявою.
          Надаючи правову оцінку правомірності прийнятого судом першої інстанції рішення з урахуванням доводів апеляційної скарги та встановлених обставин справи, колегія суддів зазначає про таке.
Конституція України визначає право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).
Аналогічні за змістом норми закріплені у статтях 1173-1175 Цивільного кодексу України
Конституційний Суд України в рішенні від 30.05.2001 р. у справі №1-22/2001зазначив, зокрема, таке: «…Конституція України закріпила принцип відповідальності держави перед людиною за свою діяльність, який проявляється передусім у конституційному визначенні обов`язків держави (ст. 3, 16, 22).Така відповідальність не зводиться лише до політичної чи моральної відповідальності публічної влади перед суспільством, а має певні ознаки юридичної відповідальності держави та її органів за невиконання чи неналежне виконання своїх обов`язків».
Ст. 152 Конституції України зобов`язує державу відшкодовувати матеріальну чи моральну шкоду, завдану фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.
Частиною 5 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
З матеріалів справи вбачається, що при вирішенні питання про призначення одноразової матеріальної допомоги, яка надавалась мешканцям м.Запоріжжя на придбання водонагрівача з метою підвищення життєвого рівня, міська рада  керувалась тим, що у зв`язку із відключенням житлових будинків Запоріжжя від системи централізованої мережі постачання гарячої води.  
До відома населення було доведено засобами масової інформації, що право на отримання одноразової матеріальної допомоги мають особи з місцем реєстрації в Запоріжжі; отримувачі субсидій та пільг з урахуванням доходів (дохід на людину менше 4 786 грн), окремі категорії громадян без урахування доходів, а саме: родини, які виховують 2-х та більше дітей з інвалідністю; родини, в яких дітей з інвалідністю виховують батьки з інвалідністю; особи, які отримують соціальну послугу догляд вдома в Запорізькому міському територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг).
Матеріальна допомога надавалася отримувачам субсидій та пільг, у яких середньомісячний сукупний дохід на одного члена сім`ї, врахований при розрахунку пільг на наступний рік та субсидії на опалювальний сезон, не перевищує 2 розмірів встановленого законом на 01.01.2022 прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, за списками щодо отримувачів субсидій та пільг, які не мають водонагрівача (бойлера), наданими Концерном «Міські теплові мережі».
Підставою для розгляду питання про надання матеріальної допомоги є заява громадянина до управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по району.
Як встановлено, Позивач набула статус субсидіанта тільки з 01.12.2022 і до дати внесення змін до Міської комплексної програми соціального захисту населення міста Запоріжжя на 2022-2024 роки, які виключили можливість отримання одноразової матеріальної допомоги на придбання водонагрівача (бойлера), позивач із заявою про надання матеріальної допомоги не зверталася, отже у вересні 2022 року позивач не відповідала умовам, визначеним Положенням, а після набуття статусу субсидіанта до відповідача не зверталась, що унеможливило надання матеріальної допомоги.
Так, при вирішенні питання чи допущено суб`єктом владних повноважень протиправну бездіяльність,  суд акцентує увагу на тому, що позивач просить визнати неправомірною діяльність Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради щодо не надання позивачу матеріальної допомоги на придбання водонагрівача (бойлера) у 2022 році відповідно до «Положення про порядок надання одноразової допомоги на придбання водонагрівача», затвердженого наказом Запорізької міської ради від 16.08.2022 № 01-20/171. Однак, як на момент виникнення спірних правовідносин, позивач не мала статусу отримувача субсидії, і як наслідок не мала правомірних очікувань в отриманні матеріальної допомоги на придбання водонагрівача (бойлера).
Отже, неправомірна діяльність Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради щодо не надання позивачу матеріальної допомоги на придбання водонагрівача (бойлера) у 2022 році відповідно до «Положення про порядок надання одноразової допомоги на придбання водонагрівача», затвердженого наказом Запорізької міської ради від 16.08.2022 № 01-20/171 в даному випадку відсутня.
Відтак, відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання неправомірною діяльність саме щодо не надання позивачу матеріальної допомоги, як наслідок, відсутні підстави для зобов`язання призначати і виплачувати спірну допомогу.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.04.2024 в адміністративній справі №280/1503/24- залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили 08 серпня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.    
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко