УХВАЛА

18 вересня 2024 року 
м. Київ

справа №580/6173/24
адміністративне провадження №К/990/32196/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Єресько Л.О.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1   на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 серпня 2024 року у справі №580/6173/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 2 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу разом із усіма доданими до неї матеріалами.
Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2024 року апеляційну скаргу було залишено без руху та надано апелянту строк терміном десять днів з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом приведення її у відповідність вимогам пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України, відповідно до якої до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 2 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернуто апелянту. 
Не погоджуючись із цим судовим рішенням, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, поданою 18 серпня 2024 року через підсистему «Електронний суд».
Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху із наданням скаржнику строку у десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги. Зокрема, скаржнику необхідно було надати до суду документ про сплату судового збору, у визначеному Судом розмірі.
Водночас, скаржник, в поданій заяві про усунення недоліків від 1 вересня 2024 року, виклав свої заперечення проти таких вимог суду та не надав докази сплати судового збору за подачу цієї касаційної скарги, зауваживши про наявність підстав для звільнення його від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки він є учасником бойових дій, в підтвердження чого надав посвідчення серії НОМЕР_1 .
Дослідивши вказане клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 ЗУ «Про судовий збір», Суд зазначає наступне.
Відповідно до цієї норми від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
З цього приводу Верховний Суд зазначає, що зазначена норма має відсильний характер і не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (надалі - Закон № 3551-XII). У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.
Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII.
Аналогічна правова позиція щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 9 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження № 14-730цс19), а також у постановах Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 240/8644/20, від 16 лютого 2022 року у справі № 560/4971/21, від 26 травня 2022 року у справі № 640/14577/20, від 08 березня 2023 року у справі № 701/589/22, від 20 липня 2023 року у справі № 160/20070/21 та багатьох інших.
Таким чином, суд дійшов висновку, що хоча вказана норма не містить вичерпного переліку порушених прав, однак порушені права нерозривно пов`язані саме із статусом учасника бойових дій, який, як і права такої особи, визначається спеціальним законом, а не усіх прав людини і громадянина, які в свою чергу встановлені Конституцією України та іншими законами.
Сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.
У цій справі позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються бездіяльності державного виконавця щодо не розгляду клопотання позивача про накладення арешту, тобто не стосуються питань його соціального захисту саме як учасника бойових дій, про які йдеться у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
З огляду на викладене, Верховний Суд зазначає, що вимоги позивача не пов`язані з порушенням його прав саме як учасника бойових дій, а відтак він не звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Тож цей збір має бути сплачений на загальних підставах.
Доводи скаржника відносно того, що Верховний Суд ухвалою від 3 липня 2024 року у справі №567/79/23 передав справу щодо звільнення від сплати судового збору учасників бойових дій на всіх стадіях судового процесу на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, відхиляються судом, оскільки рішення відносно вказаного на час ухвалення цього рішення, Великою Палатою Верховного Суду не приймалось.
Водночас, Суд бере до уваги позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 відносно того, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
Таким чином, станом на день постановлення цієї ухвали скаржник в повному обсязі не усунув недоліки касаційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху, оскільки не надав докази сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Згідно частини другої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України») встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи наведене, Суд вважає за належне продовжити скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом подання до Верховного Суду документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі.
Керуючись статтями 121, 169, 248, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити  ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на  ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 серпня 2024 року у справі №580/6173/24.  
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом надання особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали.
Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційного провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….

...........................

………………………

Н.М. Мартинюк
А.В. Жук
Л.О. Єресько,
Судді Верховного Суду