ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8130/24 Справа № 225/2768/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Нємиш Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді                    Корчистої О.І.
суддів:                           Агєєва О.В., Бондар Я.М.,
за участю секретаря           Лідовської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 20 червня 2024 року у справі № 225/2768/18 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал», про заміну стягувача у виконавчому провадженні та видачу виконавчих листів,

встановив:

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (далі по тексту ТОВ «Дебт Форс») звернулось до суду з заявою, в якій просило замінити вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі по тексту ПАТ «Родовід Банк») на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс» щодо виконання рішення у справі № 225/2768/18 за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № Д002/АК-182.08.2 про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості та видати виконавчі листи.
В обґрунтування заяви зазначало, що 29 січня 2019 року Дзержинський міський суд ухвалив рішення у справі № 225/2768/18, яким частково задовольнив позов про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором №Д002/АК-182.08.2.
20 травня 2019 року постановою Донецького апеляційного суду частково змінено рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 29 січня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором № _Д002/АК-182.08.2.
22 травня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №14, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №_ Д002/АК182.08.2 .
10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» було укладено Договір № 10-03/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №_ Д002/АК-182.08.2.
16 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено Договір № 16-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № _Д002/АК-182.08.2.
Відповідно Інформації про виконавче провадження стосовно ОСОБА_1 заявнику відомо, що на примусовому виконанні в органах ДВС відсутні виконавчі провадження за виконавчими листами по справі №225/2768/18. У заявника відсутня інформація щодо отримання виконавчих листів попередніми кредиторами та заставодержателями, інформація не передавалась, документи теж.
У зв`язку з набуттям прав кредитора за основним договором, заявник просить видати виконавчі листи № 225/2768/18 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та замінити вибулого стягувача ПАТ «Родовід Банк» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс» щодо виконання рішення у справі № 225/2768/18 за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами №Д002/АК-182.08.2.
Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 20 червня 2024 року у задоволенні заяви ТОВ «Дебт Форс» відмовлено. 
В апеляційній скарзі ТОВ «Дебт Форс», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 20 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги ТОВ «Дебт Форс». 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки не врахував, що закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 225/2768/18 припадало на 20 травня 2022 року, тобто коли на території України вже було введено воєнний стан, а згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами), тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Отже строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущено та він може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років з дня припинення або скасування воєнного стану на території України. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ТОВ «Дебт Форс» за наступних підстав.
Відповідно ч. 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, врахувавши, що у заявника відсутній виконавчий лист, в якому він просить здійснити заміну, дійшов висновку про неможливість здійснення заміни стягувача у виконавчому провадженні. Крім того, суд першої інстанції дійшовши висновку, що договір відступлення права вимоги № 16-05/23 від 16 травня 2023 року, за яким заявник набув право вимоги, був укладений після спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, документи, які засвідчують права, що передаються, та інформація, яка є важливою для їх здійснення, заявнику передана не була, заміна кредитора відбувалася тричі (востаннє більше року тому), вбачав наявність у цій справі ознак «штучного» збільшення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. 
Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції за наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 29 січня 2019 року позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №_Д002/АК-182.08.2 від 04 червня 2008 року у сумі, що станом на 25 травня 2018 року становить 10503 доларів США 31 цента - сума заборгованості по кредиту та процентам та 27673,91 гривень - сума заборгованості за платою за обслуговування кредиту, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 4528,34 гривень.
Постановою Донецького апеляційного суду від 20 травня 2019 року рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 29 січня 2019 року змінено та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № Д002/АК-182.08.2 від 04 червня 2008 року: заборгованість за тілом кредиту - у розмірі 409 доларів 00 центів США, заборгованість за процентами - у розмірі 69 доларів 81 цент США, заборгованості за обслуговування кредиту у розмірі 4 205,42 гривень.
Звертаючись до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні та видачу виконавчих листів, ТОВ «Дебт Форс» посилався на те, що відповідно до Інформації про виконавче провадження стосовно ОСОБА_1 ТОВ «Дебт Форс» відомо що на примусовому виконанні в органах ДВС відсутні виконавчі провадження за виконавчими листами по справі №225/2768/18.
Згідно договору №14 від 22 травня 2019 року ПАТ «Родовід Банк» відступило новому кредитору ТОВ «Вердикт Капітал» належні Банку, а новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та поручителів зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами та договорами порук з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, в тому числі і за договором № Д002/АК-182.08.2 від 04 червня 2008 року.
Відповідно договору №10-03/23 від 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за кредитними договорами новому кредитору ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № Д002/АК-182.08.2 від 04 червня 2008 року.
Згідно договору №16-05/23 від 16 травня 2023 року ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило право вимоги ТОВ «Дебт Форс» за кредитними договорами, а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги за кредитним договором № Д002/АК-182.08.2 від 04 червня 2008 року.
У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (ч. 1, 2 ст. 55 ЦПК України).
У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 442 ЦПК України).
Відповідно ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Згідно із частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частини перша та друга статті 15 Закону про виконавче провадження).
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. п1 ст. 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України).
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ч 1 ст. 1 Закону України «Про про виконавче провадження»).
У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження (ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»).
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.
Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.
Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.
Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України (ст. 55, 442 ЦПК України). Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.
Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Проте разом із тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення  з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством.
Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (ст. 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення.
При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками: незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
Оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а, отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.
На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.
Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах: від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 та від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), та у постанові Верховного Суду від 07 червня 2022 року у справі № 2-844/10 (провадження № 61-17839св20).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.
Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною 1 ст. 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.
Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва.
Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.
Апеляційний суд враховує, що заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для заміни сторони стягувача ПАТ «Родовід Банк», на користь якого ухвалено судове рішення, на ТОВ «Дебт Форс», оскільки без заміни сторони стягувача ТОВ «Дебт Форс», як правонаступник ПАТ «Родовід Банк», позбавлене процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Правонаступник стягувача у виконавчому провадженні, має потенційну можливість отримати право на звернення з виконавчим документом до виконання, яке залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».
А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.
Аналогічні висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року по справі № 1309/8166/12, які апеляційний суд враховує у даній справі. 
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, заявник посилався на те, що відсутнє відкрите виконавче провадження з примусового виконання судового наказу, але строк для пред`явлення його до виконання не закінчився, згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», які суд першої інстанції не застосував та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви про заміну стягувача з цих підстав.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими доводами апеляційної скарги, враховуючи наступне.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Донецького апеляційного суду від 20 травня 2019 року, яка набула законної сили 21 травня 2019 року, частково задоволена апеляційна скарга ОСОБА_1 , змінено рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 29 січня 2019 року та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № Д002/АК-182.08.2 від 04 червня 2008 року: заборгованість за тілом кредиту - у розмірі 409 доларів 00 центів США, заборгованість за процентами - у розмірі 69 доларів 81 цент США, заборгованості за обслуговування кредиту у розмірі 4 205,42 гривень.
Відповідно ч. 1,2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Відтак, виконавчий лист по справі № 225/2768/18 міг бути пред`явлений до виконання до 20 травня 2022 року, тобто вже на час коли на всій території України діяв воєнний стан, який діє і до цього часу.
Згідно підпункту 4 пункту 10-2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповненого Законом України від 15.03.2022 №2129-ІХ, який набрав чинності 26 березня 2022 року, тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
З наведеного також слідує, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану перервалися та на даний час не закінчилися.
Таким чином, враховуючи приписи підпункту 4 пункту 10-2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», строк пред`явлення виконавчого листа у справі № 225/2768/18 до виконання на день подання ТОВ «Дебт Форс» заяви про заміну стягувача не було пропущено.
Проте, постановляючи ухвалу, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви.
З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги, щодо неповного з`ясування судом обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права, яке полягає в не застосуванні підпункту 4 пункту 10-2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення.
Обов`язковість виконання рішення суду, яке набрало законної сили, закріплено в ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
З матеріалів справи вбачається, що судове рішення у справі № 225/2768/18 від 20 травня 2019 року, яке набрало законної сили, не виконано. Також відсутні докази виконання боржником судового рішення первісним кредитором.
При цьому, щодо вимоги заявника про видачу виконавчих листів апеляційний суд зауважує наступне.
Відповідно ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.
З урахуванням відсутності інформації про видачу первісному стягувачу виконавчих листів на виконання постанови Донецького апеляційного суду від 20 травня 2019 року для пред`явлення до виконання, заявник не порушує питання про видачу дублікатів виконавчих листів, а законодавством не передбачена можливість повторної видачі оригіналу виконавчого документу на виконання судового рішення, апеляційний суд не вбачає законодавчо визначених підстав для задоволення вимог заявника про видачу йому виконавчих листів у справі № 225/2768/18 на виконання постанови Донецького апеляційного суду від 20 травня 2019 року. 
Таким чином, за вищевказаних обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції в силу вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну стягувача його правонаступником та видачу виконавчих листів.
За приписами статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Дебт Форс» у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги сплатило судовий збір в сумі 3 028 гривень.
Оскільки колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ТОВ «Дебт Форс», скасування ухвали суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про заміну стягувача та видачу дублікатів виконавчих листів, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дебт Форс» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 514 гривень (3028 :2).

Керуючись ст. 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» задовольнити частково.
Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 20 червня 2024 року скасувати.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні та видачу виконавчих листів задовольнити частково.
Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у справі №225/2768/18 про стягнення заборгованості за кредитним договором №_Д002/АК-182.08.2 з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк».
В іншій частині вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1 514 гривень.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:                  

Повний текст постанови складено 30 вересня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста