ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2024 року	Львів	Справа № 460/14811/23 пров. № А/857/5924/24	
 
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                      Хобор Р.Б.,
суддів                                                                           Бруновської Н.В., Довгої О.І.                      
розглянувши в порядку письмового провадження, в електронній формі, в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року, ухвалене суддею Махаринець Д.Є. у м. Рівне, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 460/14811/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про компенсацію втрати частини доходів, 
                                                       В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати грошової компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії.
02 лютого 2024 року Рівненський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким в задоволенні позову відмовив.
Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не здійснив виплату заборгованості пенсії на виконання судового рішення, а тому вимога позивача про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії є передчасною.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить це рішення скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що відповідач, на виконання рішення суду, здійснив перерахунок пенсії, однак, суму заборгованості за рішенням суду включив в реєстр судових рішень, які виконуються за окремою бюджетною програмою. Відповідач, на думку позивача, протиправно не виплатив заборгованість пенсії, а разом із нею грошову компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії. 
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.07.2022 року по справі № 460/15413/21, яке набрало законної сили 23.08.2022 року, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести з 01.12.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію, відповідно до ст. 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції від 11.11.2015 № 988, із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Рівненській області" про розмір грошового забезпечення від 11.06.2021 № 405, виходячи з основного розміру призначеної пенсії 90% сум основних та додаткових видів грошового забезпечення та з врахуванням раніше виплачених сум.
На виконання цього судового рішення відповідач провів перерахунок пенсії позивача за період з 01.12.2019 року по 31.08.2022 року і заборгованість в сумі 254799,99 грн. вніс до реєстру судових рішень, які виконуються за окремою бюджетною програмою.
15.05.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виплатити заборгованість пенсії та компенсацію втрати частини доходів.
Відповідач листом від 14.06.2023 відмовив позивачу в нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів з тих підставі, що виплата суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, а заборгованість з перерахованої пенсії буде виплачена за наявності відповідного фінансування з бюджету.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Статтею 1 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) передбачено те, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно зі статтею 2 Закону № 2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
За змістом статті 3 Закону № 2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Відповідно до статті 4 даного Закону, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. 
Пунктами 2, 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі - Порядок № 159) передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.
Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому, виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19.
Апеляційний суд встановив те, що відповідач не виплатив позивачу заборгованість пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.08.2022 року в сумі 254799,99 грн., а вніс її до реєстру судових рішень, які виконуються за окремою бюджетною програмою.
Зважаючи на цю обставину, на думку апеляційного суду, відсутні підстави для виплати компенсації втрати частини доходів, оскільки, заборговану пенсії відповідач ще не виплатив, а тому відповідач, відмовивши позивачу у виплаті компенсації, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України .
Відтак, у задоволенні позовних вимог про визнання бездіяльності відповідача та зобов`язання виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку порушення строків виплати пенсії необхідно відмовити.
Суд першої інстанції зробив вірний висновок про відмову в задоволенні позову.  
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи те, що апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                                     П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року у справі № 460/14811/23 - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	О. І. Довга