ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 р. 	Справа № 520/5038/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2024, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 13.05.24 по справі № 520/5038/24
за позовом                        ОСОБА_1  
до                       Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                            
про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 25.11.2021 на пенсію згідно із ЗУ "Про державну службу", які виражені у рішенні про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсії від 19.09.2023 №963330177187;
- скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсії від 19.09.2023 №963330177187;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 25.11.2021 шляхом призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 ЗУ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, до якої зарахувати посадовий оклад 8200,00 грн., надбавку за ранг 500,00 грн, надбавку за вислугу років 4100,00 грн., надбавку за інтенсивність праці 20222,86 грн., премію місячну 1479,59 грн., інші виплати (матеріальна допомога, премії, нараховані за період, що перевищує календарний місяць) в частині, що відповідає календарному місяцю 24309,27 грн., тобто всі види оплати праці, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та які зазначені у довідках №47/14/28-10-10-02-55 від 22.11.2021 та №45/14/28-10-10-02-55 від 22.11.2021, виданих Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідачем протиправно не переведено її на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ згідно її заяви від 25.11.2021 та не взято до уваги при розрахунку пенсії довідки від 22.11.2021 №47/14/28-10-10-02-55 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 22.11.2021 №45/14/28-10-10-02-55 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, подані разом із вказаною заявою.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 25.11.2021 на пенсію згідно із ЗУ "Про державну службу", які виражені у рішенні про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсії від 19.09.2023 №963330177187.
Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсії від 19.09.2023 №963330177187.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 25.11.2021 шляхом призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 ЗУ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, до якої зарахувати посадовий оклад 8200,00 грн., надбавку за ранг 500,00 грн, надбавку за вислугу років 4100,00 грн., надбавку за інтенсивність праці 20222,86 грн., премію місячну 1479,59 грн., інші виплати (матеріальна допомога, премії, нараховані за період, що перевищує календарний місяць) в частині, що відповідає календарному місяцю 24309,27 грн., тобто всі види оплати праці, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та які зазначені у довідках №47/14/28-10-10-02-55 від 22.11.2021 та №45/14/28-10-10-02-55 від 22.11.2021, виданих Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги адвоката в розмірі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344).
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі № 520/3036/22 до стажу державної служби ОСОБА_1 враховано всі періоди роботи в органах податкової служби. Стаж державної служби склав 25 років 9 місяців 20 днів.
Управлінням проведено розрахунок в зв`язку з переходом на пенсію державного службовця згідно з Законом України "Про державну службу", відповідно до покладених судом повноважень, а саме: з урахуванням зазначеного в судовому рішенні стажу державної служби та без врахування довідок від 22.11.2021 за №47/14/28-10-10-02-55 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 22.11.2021 за № 45/14/28-10-10-02-55 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, оскільки зазначене питання судом не вирішувалось. Внаслідок такого розрахунку розмір пенсії зменшується.
Таким чином, за результатами виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі № 520/3036/22, керуючись пунктом 4 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, прийнято рішення не переводити ОСОБА_1 з 25.11.2021 на пенсію згідно із Законом України "Про державну службу", у зв`язку з недоцільністю, оскільки розмір пенсії зменшується.
Щодо вимоги позивача про стягнення витрат, пов`язаних із правовою допомогою, апелянт зазначив, що заявлений позивачем розмір витрат на оплату правових послуг не є співмірним зі складністю справи та можливим об`ємом виконаних фахівцем у галузі права робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт та їх обсягом.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 з 11.02.2014 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
25 листопада 2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
01 грудня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення №963330177187 про відмову в здійсненні переходу на пенсію згідно Закону України "Про державну службу", оскільки позивач займала посади інспектора податкової служби відповідного рангу, тоді як згідно Закону України "Про державну службу" № 889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016, вказані посади не відносяться до категорії посад державних службовців.
Не погоджуючись за таким рішенням, позивач оскаржила його до суду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у справі №520/3036/22, адміністративний позов задоволено. Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.12.2021 №963330177187 про відмову в переведенні позивача на пенсію згідно закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015; зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області перевести позивачку з 25.11.2021 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ згідно її заяви від 25.11.2021, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах податкової служби.
Вказане рішення набрало законної сили 01.09.2023.
Рішенням про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсії від 19.09.2023 №963330177187, відмовлено у переведенні позивача з 25.11.2021 на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" у зв`язку з недоцільністю, оскільки розмір її пенсії у такому разі є меншим, ніж у разі її перебування на пенсії згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому, як зазначено у вказаному рішенні відповідача №963330177187 від 19.09.2023, при проведенні розрахунку пенсії позивачу згідно з Законом України "Про державну службу" відповідачем враховано зазначений в рішенні суду від 29.11.2022 по справі №520/3036/22 стаж державної служби позивача, однак не враховано довідки від 22.11.2021 №47/14/28-10-10-02-55 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 22.11.2021 №45/14/28-10-10-02-55 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, оскільки зазначене питання судом у справі №520/3036/22 не вирішувалось.
Не погоджуючись з протиправним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України №963330177187 від 19.09.2023 про відмову у переведенні її на пенсію згідно Закону України "Про державну службу", позивач звернулася до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх обгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ст. 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу", підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про державну службу" крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Частиною першою статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII "Про державну службу" визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.
Відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
Таким чином, необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058-IV.
Тобто, до 01.05.2016 (дати набрання чинності Законом №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Відповідно до ст. 90 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Пунктом 10 розділу ХІ Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статі 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 розділу ХІ Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, розділом XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Отже, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 03.07.2018 по справі № 569/350/17, від 03.07.2018 по справі № 586/965/16-а, від 10.07.2018 по справі № 591/6970/16-а.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.
При цьому, частинами 2, 6 статті 33 Закону №3723-ХІІ передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.
Згідно частини першої статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Статтею 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру її пенсії.
Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду у постанові від 06 квітня 2022 року у справі №695/3488/16-а.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Порд із тим, відповідно до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з І травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р, на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Колегія суддів дослідивши довідку Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 22.11.2021 №47/14/28-10-10-02-55 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), встановила, що до складу заробітної плати головного державного службовця входить: посадовий оклад, надбавка за ранг та надбавка за вислугу років. На всі виплати були нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Також, як вбачається з довідки Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 22.11.2021 №45/14/28-10-10-02-55 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, виданої позивачу, встановлені розмірі надбавок, премій ті інших виплат за жовтень 2021 року, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії становили: надбавка за інтенсивність праці - 20 222,86 грн., премія місячна 1479,59 грн. та інші виплати в частині, що відповідає календарному місяцю - 24309,27 грн.
Аналіз вищенаведеного дає підстави для висновку, що матеріальна допомога, премія, надбавка за інтенсивність, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років входили до системи оплати праці державного службовця, тому повинні бути враховані відповідачем при обчисленні пенсії позивача за ст. 37 ЗУ "Про державну службу".
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2022, яке набрало законної сили 01.09.2023, по справі №520/3036/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.12.2021 № 963330177187 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію згідно закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 з 25.11.2021 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ згідно її заяви від 25.11.2021, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах податкової служби.
Вказане судове рішення набрало законної сили 01.09.2023.
Як вбачається з Розписки-повідомлення разом із заявою від 25.11.2021 позивачем надані відповідачу довідки від 22.11.2021 №47/14/28-10-10-02-55 та від 22.11.2021 №45/14/28-10-10-02-55 про розмір та складові заробітної плати державного службовця за місяць, який передує призначенню пенсії.
19 вересня 2023 року відповідачем прийнято рішення про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсії №963330177187, яким відмовлено у переведенні позивача з 25.11.2021 на пенсію згідно із Законом України "Про державну службу" у зв`язку з недоцільністю, оскільки розмір пенсії позивача у такому разі є меншим, ніж у разі її перебування на пенсії згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому, як зазначено у вказаному рішенні відповідача №963330177187 від 19.09.2023, при проведенні розрахунку пенсії позивача згідно ЗУ "Про державну службу" відповідачем враховано зазначений в рішенні суду від 29.11.2022 по справі №520/3036/22 стаж державної служби, однак не враховано довідки від 22.11.2021 №47/14/28-10-10-02-55 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 22.11.2021 №45/14/28-10-10-02-55 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, оскільки зазначене питання судом у справі №520/3036/22 не вирішувалось.
Отже, відповідачем протиправно не переведено ОСОБА_1 на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" та не враховано довідки від 22.11.2021 №47/14/28-10-10-02-55 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 22.11.2021 №45/14/28-10-10-02-55 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Стосовно доводів апелянта про правомірність неврахування пенсійним органом довідок від 22.11.2021 №47/14/28-10-10-02-55 та №45/14/28-10-10-02-55, оскільки врахування останніх судом першої інстанції в рамках справи №520/3036/22 не вирішувалось та колегія суддів вважає вказані доводи апелянта безпідставними, оскільки право позивача на врахування складових заробітної плати, з яких згідно Закону нараховані та сплачені страхові внески, визначено нормою права, а саме Законом України "Про державну службу" та Порядком №622, а не рішенням суду.
Стосовно розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2-5 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи втрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
З матеріалів справи встановлено, що між ОСОБА_1 та Адвокатом Кандиба Тетяною Олександрівною складено договір про надання правничої допомоги №130 від 05.02.2024.
Відповідно до п. 3.2 вказаного договору гонорар узгоджується сторонами та зазначається у додатковій угоді до цього договору.
Згідно з Додатковою угодою №1 до Договору про надання правничої допомоги №130 від 05.02.2024, сторони дійшли взаємної згоди доповнити Договір наступним: "За послуги, отримані за цим Договором, Клієнт сплачує адвокату 6000,00 (шість тисяч) гривень за послуги згідно з переліком".
Довідкою б/н від 05.02.2024 підтверджено факт отримання Адвокатом Кандиба Т.О. 05 лютого 2024 року від ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 6000,00 (шість тисяч) гривень в рахунок оплати послуг за Договором №130 від 05.02.2024 про надання правничої допомоги згідно з переліком.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
При цьому, рішенням суду першої інстанції на користь позивача відшкодовано судові витрати з правничої допомоги у загальному розмірі 2000 грн, виходячи із принципу співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, а також із суті наданих послуг.
Так, суд першої інстанції, зменшуючи розмір відшкодування витрат на правничу допомогу, дійшов висновку, із яким погоджується колегія суддів, що дана справа належить до категорії справ незначної складності, обсяг доказів є незначним, судове засідання не проводилось.
Таким чином, виходячи з оцінки складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, враховуючи, що розгляд справи проведений в порядку письмового провадження без участі представника позивача, колегія суддів вважає співмірними та належними до відшкодування судові витрати, пов`язані із правничою допомогою адвоката у суді у розмірі 2000 грн.
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 по справі № 520/5038/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	Л.В. Мельнікова    Л.В. Курило