КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 369/10947/19                                                                                Головуючий у І інстанції Пінкевич Н.С.
Провадження № 22-ц/824/4469/2024                                                        Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
28 серпня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,
за участі секретаря Спис Ю.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинковолодіння, що є у спільній частковій власності та припинення спільної часткової власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2019 року позивач  ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 травня 2019 року за реєстровим номером №445, посвідченого Плахотньою О.Г. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області та договору про зміну розміру часток у спадщині від 06 лютого 2019 року, посвідченого Плахотньою О.Г. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, за реєстровим номером 14. 
Інша частина будинковолодіння належить ОСОБА_2 . 
Оскільки будинковолодіння є спільною частковою власністю сторін, дані обставини перешкоджають позивачу в повній мірі здійснювати своє право власності, так як сторони є особами різного віку та різних поглядів на життя.
На підставі викладеного просила суд ухвалити рішення, яким припинити право спільної часткової власності на будинковолодіння та поділити в натурі будинковолодіння в АДРЕСА_1 на два окремих будинки; визнати за нею та відповідачем право власності на визначені приміщення будинковолодіння, а саме:
- визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку як на окреме будинковолодіння в АДРЕСА_1 , що складається з наступних приміщень: кухня 1-1 площею 13,2 кв. м., житлова кімната 1-2 площею 12,6 кв. м., житлова кімната 1-3 площею 12,4 кв. м., загальною площею 38,2 кв. м., житловою - 25,0 кв. м. та надвірних будівель і споруд, а саме: сарай-літня кухня літ. «Б», погріб підліт. «Б», вбиральня літ. «Е», частину огорожі №2-4, частина колодязя літ. «М» (у спільному користуванні з відповідачкою, ОСОБА_2 ).;
- визнати за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку як на окреме будинковолодіння в АДРЕСА_1 , що складається з наступних приміщень: веранда 1-4 площею 7,6 кв. м., кухня 1-5 площею 5,3 кв. м., коридор 1-6 площею 4,2 кв. м., житлова кімната 1-7 площею 12,4 кв. м., житлова кімната 1-8 площею 12,6 кв. м., загальною площею 42,1 кв. м., житловою - 25,0 кв. м. та надвірних будівель і споруд, саме: В прибудова до «Б», гараж літ. «Г», «Д» прибудова до «Г», літній душ літ. «Ж», частину огорожі №2-4, 1/2 І частина колодязя під літ. «М» (у спільному користуванні з ОСОБА_1 ).
Заперечуючи проти даного позову, відповідач ОСОБА_2 звернулась із зустрічною позовною заявою, в якій, посилаючись на наявність постійних конфліктів між сторонами, які унеможливлюють спільне володіння майном, просила суд ухвалити рішення, яким виділити в натурі частку ОСОБА_2 із майна, що є у спільній частковій власності ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та поділити це майно в натурі, а саме:
- визнати право особистої приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,2372га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3222486603:02:002:0033;
- визнати право особистої приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0201га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3222486603:02:002:0034; 
- визнати право особистої приватної власності ОСОБА_2 на житловий будинок загальною площею 80,3 кв.м з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3222486603:02:002:0033;
- визнати право особистої приватної власності ОСОБА_1 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;
- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на майно: земельну ділянку площею 0,2372га за адресою:  АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3222486603:02:002:0033; земельну ділянку площею 0,0201га за адресою:  АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3222486603:02:002:0034; житловий будинок загальною площею 80,3 кв.м з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3222486603:02:002:0033; квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішенням Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів було відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, неповноту з`ясування обставин, що мають значення по справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року скасувати в частині відмови в задоволенні вимог за первісним позовом та ухвалити в цій частині нове судове рішення, про задоволення заявлених вимог.
Так, ОСОБА_1 в доводах апеляційної скарги зазначила, що, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні вимог за первісним позовом, суд першої інстанції зазначив, що стороною позивача не подано клопотання про призначення експертизи, без якої неможливо вирішити поставлену позивачем вимогу про поділ будинковолодіння.
В той же час, суд не розглянув заявлене нею у позові клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи та не обґрунтував, чому позивач повинна була подавати ще одне, окреме клопотання, тоді як в цивільно-процесуальному законі така вимога відсутня. 
Відповідач ОСОБА_2 також подала апеляційну скаргу, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову. Вказує, що ухвалюючи рішення в частині розгляду вимог зустрічного позову, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, а також порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.
Зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підтримують нормальних стосунків, а наявність постійних конфліктів виключає можливість спільного володіння і користування майном. Зважаючи на зазначені обставини та враховуючи тісний зв`язок ОСОБА_2 із житловим будинком і земельними ділянками (де вона виросла та проживає), ОСОБА_2 було запропоновано ОСОБА_1 розподілити майно, яке знаходиться в їхній спільній частковій власності саме таким чином, як зазначено у вимогах зустрічного позову. При цьому ОСОБА_1 погодилась на такий поділ, однак вимагала від ОСОБА_2 сплати компенсації у сумі близько 50 000 доларів США, на що остання не погодилась, з огляду на реальну вартість спірного майна.
Вказує, що 30 серпня 2019 року суб`єктом оціночної діяльності (ТОВ «Нотаріус») було надано оцінку спірному майну наступним чином:
- квартиру оцінено у сумі 756 200 грн;
- земельну ділянку 1 оцінено у сумі 374 000 грн;
- земельну ділянку 2 оцінено у сумі 14 900 грн;
- житловий будинок 1962 року (без ремонту) оцінено у сумі 367 200 грн.
Суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним звітам про оцінку нерухомого майна та не наведено мотивування підстав для такого відхилення.
Враховуючи вказане, ОСОБА_2 запропоновано варіант поділу спільної часткової власності, згідно якого у власності ОСОБА_1 залишається майно на загальну суму 756 200,00 грн, яким на сьогодні користується ОСОБА_1 , а у власності ОСОБА_2 залишається майно на загальну суму у розмірі 756 100,00 грн, яким користується ОСОБА_2 .
Зазначає також про свою незгоду із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем за зустрічним позовом не доведено, що задоволення вимог зустрічного позову не завдасть істотної шкоди ОСОБА_1 . Вважає, що судом не застосовано положення статті 365 ЦК України, згідно з якими для припинення права власності особи на частку у спільному майні достатньо наявності хоча б однієї з підстав, які визначені у цій статті.
У судовому засіданні 16.06.2021 року позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Мєстєчкіна О.І. підтримали подану позивачем апеляційну скаргу, посилаючись на викладені у ній доводи, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечували. Крім того, підтримали додане до апеляційної скарги клопотання ОСОБА_1 про призначення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої просили поставити питання: Яка дійсна (ринкова) вартість будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 80,3 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами? Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів  у галузі будівництва  поділити в натурі належний  на праві спільної часткової власності  ОСОБА_1 та ОСОБА_2   по частці кожній, житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 80,3 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами? При наявності такої можливості надати варіанти такого поділу.
Представники відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 - адвокати Марініч В.К. та Миклуш М.І. заперечували проти задоволення апеляційної скарги, поданої ОСОБА_1 , підтримали апеляційну скаргу, подану ОСОБА_2 . Також, представники відповідача заперечували проти задоволення заявленого ОСОБА_1 клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи, посилаючись на порушення позивачем процесуального порядку подання доказів до суду. Також, звертали увагу апеляційного суду на ту обставину, що ОСОБА_1 не заявлено вимоги про поділ майна (будівель) в натурі без заявлення вимог щодо розподілу земельних ділянок, які знаходяться під таким майном та примикають до нього (земельна ділянка площею 0,2372 га з кадастровим номером 3222486603:02:002:0033 та земельна ділянка площею 0,0201 з кадастровим номером 322486603:02:002:0034). В свою чергу, ОСОБА_4 заявлено у зустрічному позові такий варіант розподілу в натурі спільного майна, який не потребує проведення будівельно-технічної експертизи, а лише оцінки майна, яку було проведено на замовлення ОСОБА_2 .
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 червня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про призначення судової будівельно-технічної експертизизадоволено.
Призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої дорученоКиївському науково-дослідному інституту судових експертиз.
На вирішення експертизи поставленопитання:
1.Визначити дійсну вартість будинку, надвірних будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
2. Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва здійснити розподіл в натурі будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками по частині (з можливим відхиленням від ідеальних часток за умови визначення розміру грошової компенсації відступу від ідеальної частки)? Вказати можливі варіанти такого розподілу.
3. Чи потребують втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування переобладнання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 при розподілійого в натуріпо частині між співвласниками? 
4. Яка вартість необхідних переобладнань для ізольованого користування виділеними частинами житлового будинку, відповідно до запропонованих варіантів для кожної із сторін?
У розпорядження експертів наданоматеріали цивільної справи №369/10947/19, провадження 22-ц/824/3621/2021.
07 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від КНДІСЕ надійшов висновок експерта від 01 грудня 2023 року №20338/21-43 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у даній справі.
Представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Миклуш М.І. подано заперечення на Висновок експерта від 01 грудня 2023 року №20338/21-43 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, в якому посилається на його необґрунтованість та наявність сумнівів щодо правильності висновку. Вказує, що експертом в якості об'єкту дослідження визначено домоволодіння АДРЕСА_1 , до складу якого експертом самовільно включено дві спірні ділянки, які не є предметом спору. Звертає увагу на відсутність в чинному законодавстві України такого терміну, як «домоволодіння».
Крім того, вказує на використання експертом джерел права, які на момент проведення експертизи були нечинними, зокрема: ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудівля міських та сільських поселень»; «Інструкція про порядок проведення технічної інвентаризації нерухомого майна», затвердженої наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 № 127; «Інструкція щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна», затверджена наказом Мінжитлокомунгоспу України від 18.06.2007 № 55.
Зазначає також, що при проведенні експертизи експертом було використано Технічний паспорт від 13.04.2003 р. замість Технічного паспорту від 07.03.2006 р., у зв`язку із чим заміри деяких об`єктів дослідження та характеристики конструктивних елементів не відповідають даним, внесеним в Технічний паспорт від 07.03.2006 р., 
Також, вважає необґрунтованим застосування експертом витратного підходу при визначенні вартості предмету дослідження.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Ковальов Д.О. у судовому засіданні проти висновку експерта заперечень не мали, просили його врахувати при вирішенні спору. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що її влаштує запропонований експертом у висновку варіант перший поділу будинку, за яким їй у власність може бути передано приміщення: кухня 1-1, житлова 1-2, житлова 1-3, ганок, без виділення господарських будівель і споруд.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення по суті спору, з огляду на наступне. 
Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.02.1995 року власниками квартири за адресою АДРЕСА_3 є ОСОБА_5 та ОСОБА_2  (кожна по частці квартири).
17.05.2006 року ОСОБА_6 подарував своїй онуці ОСОБА_5 житловий будинок   АДРЕСА_1 , а також дві земельних ділянки за вказаною адресою, що підтверджується відповідними договорами дарування від 17.05.2006 року.
Таким чином, ОСОБА_5 була єдиним власником будинку та земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 , що окремо підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.
Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу якої увійшли:
- житловий будинок    АДРЕСА_1 ;
- земельна ділянка кадастровий номер 3222486603:02:002:0033 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2372 га; 
- земельна ділянка кадастровий номер 3222486603:02:002:0034 для ведення особистого селянського господарства площею 0,0201 га;
- частина квартири АДРЕСА_4 .
Договором від 06.02.2019 року було змінено розмір часток у спадщині після майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , а саме сторони отримали по частині зазначеного вище спадкового майна.
Свої спадкові права ОСОБА_2 та ОСОБА_1 оформили шляхом отримання відповідних свідоцтв про право на спадщину за законом.
Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 станом на час розгляду даної справи судом першої інстанції являлись співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , по частці кожна.
Щодо квартири АДРЕСА_4 , частки співвласників розділились на ступним чином: за ОСОБА_1 - частка; за ОСОБА_2 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.02.1995 р. та частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Позивачка ОСОБА_1 , звертаючись до суду із позовом, просила здійснити в натурі розподіл будинковолодіння  АДРЕСА_1 , визнавши за нею право власності на частину будинку та надвірних споруд, відповідно до розміру її частки, залишивши огорожу та колодязь у спільному користуванні з ОСОБА_2 , тим самим припинити право спільної часткової власності на це майно.
Відповідач ОСОБА_2 , заперечуючи щодо такого поділу, у зустрічній позовній заяві просила суд виділити в натурі належну їй частку у спільному майні, шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на домоволодіння та земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_1 визнати право власності на квартиру АДРЕСА_4 , припинивши таким чином право спільної часткової власності на це майно.
Відмовляючи в задоволенні як первісного, так і зустрічного позовів, суд першої інстанції фактично виходи з необґрунтованості заявлених позовних вимог.
Колегія суддів апеляційного суду не може в повній мірі погодитись з такими висновками, оскільки вони зроблені з порушенням вимог процесуального права та за неправильного застосування норм матеріального права.
З матеріалів справи вбачається, що провадження у даній справі відкрито судом першої інстанції ухвалою від 26.08.2019 року, розгляд справи визначено проводити в порядку загального провадження, розпочато підготовче провадження, призначено дату проведення підготовчого засідання.
В пункті 1 частини першої статті 189 ЦПК України закріплено, що завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.
Відповідно до частини першої статті 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.
Частиною другою статті 197 ЦПК України визначено, що у підготовчому засіданні суд, зокрема, заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та у разі необхідності розглядає відповідні заяви; може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання, тощо.
Відповідно до частини другої статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Положеннями статті 209 ЦПК України визначено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.
Підготовче засідання у даній справі судом першої інстанції було проведено 11.06.2020 року та за його результатами постановлено ухвалу, в якій зазначено про те, що у підготовчому судовому засіданні учасники додаткових клопотань про витребування доказів, в порядку, встановленому чинним ЦПК України, не заявили, не подали суду відповідні заяви та не заперечували щодо призначення справи до судового розгляду на підставі наявних у справі доказів. Зазначено також, що в порядку підготовчого провадження судом було вивчено матеріали справи, з`ясовані усі фактичні обставини справи, які підлягають з`ясуванню під час судового розгляду, роз`яснено відповідачу право на подання письмового відзиву на позовну заяву, а представнику позивача - відповідь на відзив до початку розгляду справи по суті, з`ясовано обсяг доказів, якими сторони будуть доводити обґрунтованість заявлених вимог та поданих заперечень та порядок їх дослідження.
Поряд із цим, закриваючи підготовче засідання, суд першої інстанції, в порушення вимог частини другої статті 197 ЦПК України не вирішив клопотання позивачки ОСОБА_1 про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи, заявлене безпосередньо у позовній заяві.
Цивільний процесуальний кодекс України не вимагає оформлення клопотання про призначення у справі експертизи у вигляді окремого документу та не обмежує сторону у праві викласти таке клопотання у позові, з наведенням належного обґрунтування.
Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, відмовив позивачу у задоволенні позову з тих підстав, що не може самостійно визначити варіанти поділу будинку, визначити нові частки співвласників, розмір компенсації за різницю у вартості часток, визначити чи потрібні переобладнання та які саме, та чи взагалі є технічна можливість поділити будинковолодіння на дві частини, без призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи.
Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції послався на неподання стороною відповідача доказів, підтверджуючих дійсну ринкову вартість майна. При цьому, суд відхилив подані ОСОБА_2 звіти про експертну грошову оцінку земельних ділянок та про оцінку вартості нерухомого майна щодо квартири та житлового будинку. Відхиляючи подані стороною докази, суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення не навів правового обґрунтування і фактичних обставини, з огляду на які ці докази не були взяті до уваги судом. 
Внаслідок допущених порушень норм процесуального права, суд першої інстанції ухвалив рішення, яким відмовив у задоволенні вимог як за первісним, так і за зустрічним позовом, фактично не вирішивши наявний між сторонами спір.
Таким чином, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, що в даному випадку є підставою для скасування судового рішення, відповідно до положень абз. 2 частини другої статті 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення по суті спору.
Позиція апеляційного суду по суті спору.
У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до частини першої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Відповідно до частини третьої статті 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести з несуттєвим відступленням від розміру ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.
Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.
Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 278/947/17 (провадження №61-43363св18).
У постанові Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі № 583/2924/20 зазначено, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено його відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 сформульовано висновок про те, що визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.
У постанові Верховного Суду України від 10 травня 2023 року у справі № 404/7307/14 зазначено, що учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.
Згідно із усталеною судовою практикою при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку.
Переглядаючи дану справу, апеляційний суд, з урахуванням наведених норм права та правових позицій Верховного Суду, виходить із того, що визначальним для поділу спірного будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по частині, є технічна можливість виділу поділу будинку відповідно до їх часток. Оскільки в подібному спорі суд не може зробити висновок щодо технічної можливості поділу майна на підставі наявних в матеріалах справи доказів які підтверджують право власності сторін на спірне майно, доцільним булопроведення відповідної експертизи.
Висновком експерта від 01 грудня 2023 року №20338/21-43 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою Київського апеляційного суду 16 червня 2021 року у даній справі, встановлено наступне:
«1. Ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_1 станом на дату оцінки становить 2588723 грн, в тому числі: 429320 грн - оціночна вартість земельних поліпшень (будинку, будівель і споруд) домоволодіння; 2 110 309,00 грн - ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер 3222486603:02:002:0033 - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2372 га; 49 094,00 грн - ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер 3222486603:02:002:0034 для ведення особистого селянського господарства площею 0,0201 га.
2. Поділити житловий будинок АДРЕСА_1 між співвласниками (на та частки) технічно можливо з відступом від рівності часток співвласників та приумові проведення одночасно з поділом будівельних робіт з реконструкції будинку для приведення частин будинку у відповідність до вимог пунктів 5.18, 5.19, 5.20, 5.21, 5.22, 5.23, 7.1 ДБН В2.2-15-2019 «Житлові будинки. Основні положення». Технічно можливі варіанти поділу домоволодіння АДРЕСА_1 між співвласниками (на та частки) трозраховані, описані в дослідницькій частині та зображені на схемах в додатку 2 до цього висновку.
3.4. Оскільки запропоновані варіанти поділу домоволодіння АДРЕСА_1 відповідають порядку користування, який фактично склався між співвласниками, вони не потребують втручання в несучі конструкції будинку. При реконструкції будинку необхідно провести роботи  для приведення частин будинку у відповідність до вимог пунктів 5.18, 5.19, 5.20, 5.21, 5.22, 5.23, 7.1 ДБН В2.2-15-2019 «Житлові будинки. Основні положення». Проведення цих робіт потребує розробки проектної документації. Вартість і поточний перелік робіт по влаштуванню або переобладнанню систем інженерного устаткування, залежить від прийнятих рішень (об'ємно-планувальних, конструктивних тощо), які обумовлюються розробленою і погодженою у встановленому законом порядку проектно-кошторисною документацією. Розробка проектно-кошторисної документації не відноситься до діяльності Київського НДІ судових експертиз.»
У дослідницькій частині висновку експертом пропонуються наступні технічно можливі варіанти поділу будинку та споруд  по  АДРЕСА_1 .
Варіант перший
Пропонується виділити:
Таблиця 11
№ експ.	Найменування	Площа, кв.м	Вартість, грн.	
 	І співвласнику	 	 	
1-1	Кухня	13,2	23916	
1-2	Житлова	12,6	54672	
1-3	Житлова	12,4	53804	
 	Ганок	 	2762	
 	Всього по будинку:	38,2	135154	
 	Господарські споруди:	не виділяти	0	
Разом у домоволодінні	 	135154	
Відхилення від ідеальних часток	В будинку, m2	В домоволодінні, грн.	
	-1,95	-79506	
 	II співвласнику	 	 	
1-4	Веранда	7,6	14442	
1-5	Кухня	5,3	10072	
1-6	Коридор	4,2	7981	
1-7	Житлова	12,4	53804	
1-8	Житлова	12,6	54672	
 	Ганок	 	2762	
 	Всього по будинку:	42,1	143733	
 	Господарські споруди:	 	 	
Б	Сарай-літня кухня	 	48266	
Під Б	Погріб	 	9210	
В	Прибудова до Б	 	9449	
г	Гараж	 	55822	
Д	Прибудова до Г	 	18547	
№1	Колодязь	 	9140	
Господарські споруди:	 	150434	
Разом у домоволодінні	 	294167	
Відхилення від ідеальних часток	В будинку, m2	В домоволодінні, грн.	
	1,95	79506	

При даному технічно можливому варіанті поділу будинку АДРЕСА_1 для переобладнання будинку в ізольовані частини для співвласників необхідно: закласти дверні прорізи між приміщеннями 1-3 та 1-7; між приміщеннями 1-2 та 1-8; влаштувати двері між приміщеннями 1-7 та 1-8. Схема поділу будинку надана в додатку 2 аркуш 1 до цього висновку.
Варіант поділу фактично склався між співвласниками, технічно можливий при умові проведення одночасно з поділом будівельних робіт з реконструкції будинку для приведення частин будинку у відповідність до вимог пунктів 5.18, 5.19, 5.20, 5.21, 5.22, 5.23, 7.1 ДБН В.2.2-15-2019 «Житлові будинки. Основні положення». Проведення цих робіт потребує розробки проектної документації.
Вартість і поточний перелік робіт по влаштуванню або переобладнанню систем інженерного устаткування, залежить від прийнятих рішень (об`ємно- планувальних, конструктивних тощо), які обумовлюються розробленою і погодженою у встановленому законом порядку проектно-кошторисною документацією.
Розробка проектно-кошторисної документації не відноситься до діяльності Київського НДІ судових експертиз.
В запропонованому варіанті поділ житлового будинку та будівель і споруд виконується з відступом від ідеальної частки співвласників, але земельна ділянка виділяється зазвичай в ідеальних частках, тому компенсація за відхилення від ідеальної частки співвласників розрахована лише за відхилення в оціночній вартості будівель та складає 79506 грн (сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот шість гривень).
При першому варіанті поділу, фактичні частки співвласників в домоволодінні по АДРЕСА_1 становлять:
І співвласник - 135 154 : 429320 = 31/100,
II співвласник - 294 167 : 429320 = 69/100.
Варіант другий
Пропонується виділити:
Таблиця 12
№ експ.	Найменування	Площа, кв.м	Вартість, грн.	
 	І співвласнику	 	 	
1-1	Кухня	13,2	23916	
1-2	Житлова	12,6	54672	
1-3	Житлова	12,4	53804	
 	Ганок	 	2762	
Всього по будинку:	38,2	135154	
Господарські споруди:	 	 	
Б	Сарай-літня кухня	 	48266	
Під Б	Погріб	 	9210	
В	Прибудова до Б	 	9449	
г	Г араж	 	55822	
д	Прибудова до Г	 	18547	
 	 	 	 	
№ експ.	Найменування	Площа, кв.м	Вартість, грн.	 	
№1	Колодязь	 	9140	 	
Господарські споруди:	 	150434	 	
Разом у домоволодінні	 	285588	 	
Відхилення від ідеальних часток	В будинку, m2	В домоволодінні, грн.	 	
	-1,95	70928	 	
 	II співвласнику	 	 	 	
1-4	Веранда	7,6	14442	 	
1-5	Кухня	5,3	10072	 	
1-6	Коридор	4,2	7981	 	
1-7	Житлова	12,4	53804	 	
1-8	Житлова	12,6	54672	 	
 	Ганок	 	2762	 	
Всього по будинку:	42,1	143733	 	
Господарські споруди:	не виділяти	0	 	
Разом у домоволодінні	 	143733	 	
Відхилення від ідеальних часток	В будинку, m2	В домоволодінні, грн.	 	
	1,95	-70928	 	
							
При даному технічно можливому варіанті поділу будинку АДРЕСА_1 для переобладнання будинку в ізольовані частини для співвласників необхідно: закласти дверні прорізи між приміщеннями 1-3 та 1-7; між приміщеннями 1-2 та 1-8; влаштувати двері між приміщеннями 1-7 та 1-8. Схема поділу будинку надана в додатку 2 аркуш 1 до цього висновку.
Варіант поділу фактично склався між співвласниками, технічно можливий при умові проведення одночасно з поділом будівельних робіт з реконструкції будинку для приведення частин будинку у відповідність до вимог пунктів 5.18, 5.19, 5.20, 5.21, 5.22, 5.23, 7.1 ДБН В.2.2-15-2019 «Житлові будинки. Основні положення». Проведення цих робіт потребує розробки проектної документації.
Вартість і поточний перелік робіт по влаштуванню або переобладнанню систем інженерного устаткування, залежить від прийнятих рішень (об`ємно- планувальних, конструктивних тощо), які обумовлюються розробленою і погодженою у встановленому законом порядку проєктно-кошторисною документацією. Розробка проєктно-кошторисної документації не відноситься до діяльності Київського НДІ судових експертиз.
В запропонованому варіанті поділ житлового будинку та будівель і споруд виконується з відступом від ідеальної частки співвласників, але земельна ділянка виділяється зазвичай в ідеальних частках, тому компенсація за відхилення від ідеальної частки співвласників розрахована лише за відхилення оціночній вартості будівель та складає 70 928 грн (сімдесят тисяч дев`ятсот двадцять вісім гривень).
При даному варіанті поділу, фактичні частки співвласників в домоволодінні по   АДРЕСА_1  становлять:
І співвласник - 285588 : 429320 = 67/100,
II співвласник - 143733 : 429320 = 33/100.
Оскільки запропоновані варіанти поділу будинку АДРЕСА_1 відповідають порядку користування, який фактично склався між співвласниками, вони не потребують втручання в несучі конструкції будинку.
При реконструкції будинку необхідно провести роботи для приведення частин будинку у відповідність до вимог пунктів 5.18, 5.19, 5.20, 5.21, 5.22, 5.23, 7.1 ДБН В.2.2-15-2019 «Житлові будинки. Основні положення». Проведення цих робіт потребує розробки проектної документації.
Вартість і поточний перелік робіт по влаштуванню або переобладнанню систем інженерного устаткування, залежить від прийнятих рішень (об`ємно- планувальних, конструктивних тощо), які обумовлюються розробленою і погодженою у встановленому законом порядку проєктно-кошторисною документацією.
Таким чином, обидва запропоновані експертом варіанти поділу будинковолодіння за адресою:     АДРЕСА_1 , передбачають відступ від ідеальних часток, але враховують можливість виділити кожному співвласнику відокремлену частину будинку із самостійним виходом, а також технічну можливість переобладнати приміщення в ізольовані квартири. 
Оскільки позивач ОСОБА_1 не заперечувала проти виділення їй у власність частини будинку, визначеної експертом за варіантом І, а також враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не висловила обґрунтованих заперечень щодо цього варіанту поділу, колегія суддів доходить висновку про те, що варіант І є найбільш прийнятним, при цьому, відповідачу ОСОБА_7 виділяються як приміщення у будинку, так і усі надвірні будівлі і споруди, у зв`язку із чим її фактична частка в домоволодінні по АДРЕСА_1 становитиме 69/100, а фактична частка ОСОБА_1 становитиме 31/100.
З урахуванням розміру частки, що виділяється у власність ОСОБА_2 , апеляційний суд також вважає правильним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки співвласників - 79 506 гривень 00 коп.
Доводи відповідача ОСОБА_2 стосовно того, що у матеріалах справи відсутні погодження з компетентними органами щодо можливості здійснення запланованих експертом перепланувань та переобладнань при виділенні кожному із співвласників належної йому частки у спірному будинку згідно із запропонованим експертом варіантом є безпідставними, оскільки відповідно до статті 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.
Апеляційний суд також враховує праові висновки, наведені у постанові Верховного Суду від 6 листопада 2023 року у справі № 707/2516/18, згідно з якими: «Ухвалення рішення суду про поділ нерухомого майна в натурі між співвласниками не потребує попереднього подання до суду документів, що дають право на виконання будівельних робіт для такого поділу, навіть у випадку, коли він вимагатиме переобладнання та перепланування спірної нерухомості з проведенням робіт, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.
Такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі за позовом співвласника нерухомого майна про виділ частини домоволодіння, забезпечуючи єдність судової практики.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції було проведено судову будівельно-технічну експертизу, за результатами якої визначено три варіанти розподілу спірного домоволодіння, які передбачають перепланування та переобладнання у вигляді реконструкції систем електропостачання, водопостачання, водовідведення, демонтажу дверних блоків, перегородок, влаштування дверних прорізів та мурування стін.
Позивач звернувся до виконкому сільради із заявою про надання дозволу на переобладнання та перепланування будинку, однак отримав відмову через відсутність у виконкому таких повноважень.
Суд першої інстанції, рішення якого апеляційний суд залишив без змін, задовольнив позов про виділення в натурі частини домоволодіння. Суди врахували висновки судової будівельно-технічної експертизи і вказали на варіант розподілу, який відповідає найкращим інтересам сторін. При цьому суд зазначив, що скільки спір вирішений у судовому порядку з урахуванням висновку експерта про технічну можливість перепланування і переобладнання спірного будинку, то відмова органу місцевого самоврядування в наданні згоди на такі роботи не має істотного значення для правильного вирішення спору.  
ОП КЦС ВС погодилася з такими висновками і вказала, що за змістом ст. 152 ЖК України, якщо роботи з переобладнання та перепланування передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, то необхідно отримати відповідні документи на їх виконання до початку таких робіт.
Водночас у спорах про поділ нерухомого майна в натурі суд має встановити можливість поділу об`єкта нерухомості відповідно до вимог, передбачених будівельними нормами та правилами, відповідно до яких кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири.
З цією метою призначається судова будівельно-технічна експертиза, за результатами проведення якої судом розглядається найбільш оптимальний варіант поділу нерухомого об`єкта в натурі. Отримання дозволів на перепланування об`єкта нерухомості здійснюється власниками, якщо техніко-юридичними нормами встановлена вимога щодо отримання дозвільних документів у разі втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування чи в інших випадках, передбачених будівельними нормами та правилами».
Апеляційний суд також відхиляє подані представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Миклуш М.І. заперечення на Висновок експерта від 01 грудня 2023 року №20338/21-43 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи.
Так, Висновок експерта від 01 грудня 2023 року №20338/21-43 відповідає вимогам статті 102 ЦПК України.
У зв`язку із зауваженнями та заявленими сумнівами сторони відповідача у правильності висновку, експерт відділу з питань експлуатації та користування нерухомого майна лабораторії інженерно-технічних видів досліджень КНДІСЕ Наугольна Н.І. , яка має вищу будівельно-технічну освіту другого рівня за ступенем магістр, другий кваліфікаційний клас судового експерта та кваліфікацію судового експерта за відповідними спеціальностями, була викликана у судове засідання для надання пояснень щодо складеного нею висновку.
Зокрема, експерт пояснила, що об`єктом дослідження було домоволодіння, а саме: будинок та надвірні будівлі і споруди, розташовані на відведеній земельній ділянці, до якої примикає також земельна ділянка під ведення особистого селянського господарства. Об`єкт був досліджений нею безпосередньо, з виїздом на місце, шляхом натурного обстеження, з проведенням замірів, за участю представників співвласника ОСОБА_2 Зовнішній вигляд та технічний стан будівель і споруд зафіксовано нею на фото, які додані до висновку. Розрахунок оціночної вартості будівель і споруд проведено з урахуванням вартості земельних ділянок, як це передбачено методикою.
Згідно з пунктом 4 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, яка покладає на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
У статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина 3 та 4 статті 12 ЦПК України).
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (рішення (Dulskiy v. Ukraine) від 01 червня 2006 року, заява № 61679/00, пункт 71) зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).
Приймаючи до уваги в якості належного доказу висновок експерта від 01 грудня 2023 року №20338/21-43, апеляційний суд відхиляє заперечення представника відповідача, оскільки їх не можна визнати суттєвими та такими, що вплинули на результати складеного висновку, зокрема вирішення експертом питання визначення технічної можливості поділу будинковолодіння та вартості нерухомого майна.
Крім того, заявляючи про наявність сумнівів щодо правильності висновку експерта та заперечуючи щодо його долучення в якості доказу, представники ОСОБА_2 не скористались своїм процесуальним правом, передбаченим положеннями статті 113 ЦПК України та не заявляли клопотань про призначення у справі повторної експертизи. Іншого експертного висновку щодо технічної можливості поділу спірного будинковлодіння суду не надали.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позовної заяви ОСОБА_1 щодо наявності правових підстав для поділу спірного будинковолодіння та припинення спільної часткової власності сторін, однак, з урахуванням визначення судом визначеного експертом варіанту І поділу будинку, в якому позивачу ОСОБА_1 виділяються приміщення в житловому будинку без надвірних будівель та господарських спору, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.
З урахуванням часткового задоволення первісного позову ОСОБА_1 , апеляційний суд доходить висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 . Крім того, заявлені нею вимоги про визнання за нею в цілому права власності на земельні ділянки та будинок, а за ОСОБА_1 - в цілому на квартиру, не відповідають змісту положень статті 364 ЦК України, згідно із якими співвласник має право на виділ у натурі частки із майна.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року скасувати. Ухвалити у справі нове рішення.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Виділити в натурі в особисту приватну власність ОСОБА_1 з відхиленням від ідеальної частки приміщення будинковолодіння АДРЕСА_1 , згідно з варіантом І поділу, визначеним висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №20338/21-43 від 01.12.2023 року, , а саме: кухня 1-1, площею 13,2 кв.м., житлова 1-2, площею 12,6 кв.м., житлова 1-3, площею 12,4 кв.м., всього по будинку 38,2 кв.м., господарські споруди не виділяти, що становить 31/100.
Виділити в натурі в особисту приватну власність ОСОБА_2 з відхиленням від ідеальної частки приміщення будинковолодіння АДРЕСА_1 , згідно з варіантом І поділу, визначеним висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №20338/21-43 від 01.12.2023 року, а саме: веранд 1-4, площею 7,6 кв.м., кухня 1-5, площею 5,3 кв.м., коридор 1-6, площею 4,2 кв.м., житлова 1-7, площею 12,4 кв.м., житлова 1-8, площею 12,6 кв.м., ганок, всього по будинку 42,1 кв.м., а також господарські споруди: сарай-літня кухня а «Б», погріб «Під Б», прибудова до Б «В», гараж «Г», прибудова до Г, колодязь №1, що становить  69/100.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на будинковолодіння АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки співвласників - 79 506 (сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот шість) гривень 00 коп.
В задоволенні решти вимог позову - відмовити.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 12 вересня 2024 року.

Реквізити сторін:
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

 
Суддя-доповідач                                                         Таргоній Д.О.
  
Судді:                                                                           Голуб С.А.
 
                                                                                     Слюсар Т.А.