ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 935/1945/23                                                Головуючий 1 інстанції: Бобко Т.В.
Провадження №33/818/1095/24                        Доповідач: Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       22 липня 2024 року                                                                м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Чуб С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Чуб С.В. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою
                                ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з вищою освітою, який не працює, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та , та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

       Постановою встановлено, що 09 грудня 2023 року о 10 годині 49 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT MEGANEреєстраційний номер НОМЕР_1 в районі будинку №3 по проспекту Жуковського в місті Харкові з алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, а саме: відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху «водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».        

В апеляційній скарзі захисник Чуб С.В. просить постанову суду першої інстанції скасувати, та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що матеріали справи не містять доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а працівниками поліції, всупереч положенням ст.266 КУпАП, п.п.8,12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та п.3 Наказу МОЗ від 09.11.2015 №1452/735, не було зазначено, які ознаки алкогольного чи іншого сп`яніння було виявлено у ОСОБА_1 . Крім того, на спростування обставин наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, останнім було надано до суду першої інстанції висновок щодо результатів медичного огляду КНП ХОР «ОКНЛ», складеного о 12 год.40 хв. 09.12.2023 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 алкогольних ознак сп`яніння не виявлено. Вказує, що запропонований працівниками поліції порядок огляду на стан сп`яніння не є дійсним, оскільки проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП. На думку апелянта, відеозапис доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, зроблений з порушенням вимог п.4 розділу 2 «Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 за №1026. Матеріал відеозапису не містить фіксування ознак сп`яніння у водія, роз`яснення йому ст.ст.266, 268 КУпАП, ст.63 Конституції України, роз`яснення наслідку зміни водієм позиції не проходити огляд на стан сп`яніння та наслідки складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП. Крім того, захисник в апеляційній скарзі посилається на практику ЄСПЛ.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
У статті 1 КУпАП зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Відповідно до приписів ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
       Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд при розгляді справи відносно ОСОБА_1 дотримався всіх вказаних вимог закону.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, внаслідок порушення ним вимог п.2.5 ПДР. 
Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.
Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Визнаючи ОСОБА_1   винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №604050 (арк.1); акт огляду на стан сп`яніння та направленням на огляд (арк.5,6); рапорту інспектора роти №6 батальйону №3 управління патрульної поліції в Х/о ДПП, ст.лейтенанта поліції Ставгородського В.С. (арк.7);відеозапису події від 09.12.2023 року за участю ОСОБА_1 (арк.3).
Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №604050, 09 грудня 2023 року о 10 годині 49 хвилин в м.Харкові по проспекту Жуковського, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT MEGANE реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (арк.1).
Крім того, у рапорті інспектора роти №6 батальйону №3 управління патрульної поліції в Х/о ДПП, ст.лейтенанта поліції Ставгородського В.С. зазначено, що 09.12.2023 року під час несення служби в складі екіпажу 1202 зупинено транспортний засіб RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно п.3,5 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію». Під час спілкування було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду водій всіляко уникав, був попереджений про адміністративну відповідальність, йому роз`яснено, що його дії будуть розцінюватись як відмова від проходження огляду. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager та в мед закладі КНП ХОР ОКНЛ відмовився. По даному факту складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Був ознайомлений з правами, посвідчення водія не вилучалось, так як пред`явив в додатку «Дія». Водія відсторонено від керування, авто на місці зупинки без порушень ПДР. Події фіксувались на бодікамеру (арк.7).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою.
Відповідно до ст.267 КУпАП, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.
ОСОБА_1 звертався із заявою до начальника УПП в Харківській області зі скаргою на дії працівників патрульної поліції (арк.23-24). Відповідно до листа т.в.о. начальника ОСОБА_2 , проведено службову перевірку та на даний час відсутні підстави для призначення службового розслідування (арк.26-27). 
Разом з тим, належить врахувати, що ОСОБА_1 не погоджується з таким висновком керівництва УПП в Харківській області, але він не звернувся до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб – працівників поліції.
Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 подавалася заява у порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП.
Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Отже, враховуючи, що сторона захисту не надала до суду будь-яких фактичних відомостей на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах та долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що, вочевидь, унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта в цій частині.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність саме за відмову від проходження огляду яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. Відомостей про порушення проведення порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять. Не надані таких відомостей і суду апеляційної інстанції.
Крім того, в матеріалах справи міститься акт огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд, згідно з якими ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився (а.с.5, 6);
У матеріалах справи також міститься відеозапис події від 09.12.2023 року за участю ОСОБА_1 (арк.3).
Зокрема, з відомостей цього відеозапису вбачається, що поліцейські зупинили авто під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із несвоєчасним увімкненням сигналу повороту. Під час спілкування з ОСОБА_1 , у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням газоаналізатора Драгер або в закладі охорони здоров`я. Пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівник поліції пропонував ОСОБА_1 декілька разів протягом однієї години, що чітко зафіксовано на відеозаписі. Крім того, був викликаний інший екіпаж, для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Драгер. Однак, ОСОБА_1 посилався на ст.63 Конституції України, та повідомляв, що він викликав СОГ для написання заяви на працівників поліції, і буде проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння тільки разом із СОГ. Крім того, працівниками поліції було складено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та запропоновано ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу, на що останній відповів, що чекає СОГ і поїде разом з ними. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що це буде розцінюватись як відмова. При цьому, ОСОБА_1 були роз`яснені положення ст.63 КУ та ст.268 КУпАП. І тільки після того, як працівник поліції зафіксував о 10 годині 49 хвилин відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 повідомив інспектору, що бажає проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Враховуючи такі відомості відеозапису, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівник поліції об`єктивно та законно розцінив дії ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і у відповідному медичному закладі, оскільки працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснював наслідки такої поведінки. Однак, водій надалі ухилявся від відповіді, посилаючись на ст.63 КК України та на те, що він чекає слідчо-оперативну групу для проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим, такі дії були вірно розцінені працівником поліції як відмова від вказаного проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Крім того, в апеляційному суді ОСОБА_1 зазначив, що це саме він керував автомобілем і був водієм. Він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, але у зв`язку із конфліктною ситуацією, яка склалася з працівниками поліції, у нього виникла до них недовіра. Ним був викликаний інший патруль, з яким він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, який не виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння. На думку ОСОБА_1 , саме недовіра до працівників поліції може бути підставою для відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Аналізуючи такі пояснення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем у якості водія, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.
Поряд з цим, в матеріалах справи міститься довідка інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП, згідно з якою ОСОБА_1 08.10.2014 року отримав посвідчення водія НОМЕР_2 (арк.4), що свідчить про позитивне складення ним іспиту на знання вимог ПДР України, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній знає ПДР України, в тому числі п. 2.5. 
Отже, суд апеляційної інстанції вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст.10 КУпАП.
Твердження захисника ОСОБА_3 про те, що відеозаписи, які містяться у матеріалах справи слід визнати недопустимими доказами, оскільки відеозйомка працівниками поліції велася не безперервно, є необґрунтованими, у зв`язку із наступним.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, слід зазначити, що тільки у справах про адміністративні правопорушення докази можуть мати відносний характер і полягають у тому, що зміст таких доказів відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обстановку, що має значення для правильного розгляду справи. Водночас, докази, що мають відносний характер можуть незначно корелювати з фактичними даними, які мають тісний зв`язок із фактами предмета доведення, що, в свою чергу, здатні підтвердити існування чи відсутність доказових фактів.
Вимогами ч.2 ст.266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. 
Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що диск із відеозаписом долучений до матеріалів справи відповідальною особою, а матеріали справи не містять даних про незаконне їх походження.
Таким чином, відеозапис, здійснений працівником поліції, містить фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є належним та допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст. 251 КУпАП.
Зазначений відеозапис відтворює обставини події та хід спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції з моменту зупинки автомобіля, виявлення у нього ознак сп`яніння, законну вимогу працівника поліції на проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, дії водія, які розцінені працівником поліції як відмова від проходження запропонованого огляду. Всі ці події зафіксовані на наявних відеозаписах, є зрозумілими, послідовними, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не зазначено, які ознаки алкогольного чи іншого сп`яніння було виявлено у ОСОБА_1 , є необґрунтованими.
Так, працівником поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі. 
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція). 
За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. 
Відповідно до ч.2 Розділу І вищезазначеної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно ч.3 Розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд, відповідно до ч.7 Інструкції, проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.
Згідно з п.2.5 ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а саме пройти відповідний огляд в установленому порядку. Крім того, водій транспортного засобу повинен своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, згідно відеозапису події, вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі в супроводі працівників поліції була чіткою і зрозумілою для сприйняття, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 не було об`єктивних підстав для виклику слідчо-оперативної групи, а своїми діями останній умисно ухилявся від виконання обов`язку виконати вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху. 
З огляду на викладене, суд не вбачає істотних порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а також порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Що стосується наданого ОСОБА_1 висновку КНП ХОР «ОКНЛ» від 09.12.2023 року щодо результатів медичного огляду, за результатами якого у останнього алкогольних ознак сп`яніння не виявлено, то суд апеляційної інстанції не може взяти його до уваги, оскільки, даний результат було отримано ОСОБА_1 на підставі іншого направлення працівника поліції, та, враховуючи, що відносно нього вже був складений адміністративний протокол саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими. Таку позицію слід розцінювати, як намагання  ОСОБА_1  уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Доводи апелянта щодо не роз`яснення ОСОБА_1 працівниками поліції ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а також право на захист, є необґрунтованими, оскільки з відеозапису вбачається, що працівники поліції, зафіксувавши о 10 год. 49 хв. відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснили останньому його права, передбачені ст.63 КУ та ст.268 КУпАП, а також право на захист, що вочевидь, спростовує такі твердження апелянта в цій частині. 
Апеляційний суд звертає увагу, що право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, врегульовано ч. 1 ст. 268 КУпАП, згідно якої така особа має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Таким чином, право на захист реалізується на стадії розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема в суді, а не на стадії збирання доказів у справі. Чинне законодавство не передбачає гарантій участі захисника під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та збирання відповідних доказів.
Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. 
Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись статтями 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Чуб С.В. залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2024 рокупро притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

       Суддя                                                                        С.К. Шабельніков