ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 вересня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/9522/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Юрко І.В., Чабаненко С.В.,     розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.02.2024  року в адміністративній справі №280/9522/23 (суддя Максименко Л.Я.)  за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила: 
- визнати протиправним дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо визначення стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 , не зарахування при здійсненні розрахунку довічного грошового утримання 2 роки 04 місяці 29 днів – половини строку навчання за денною формою в Національній юридичній академії України; 3 роки – стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) , вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати (включити) до стажу на роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні (перерахунку) розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 23 роки 09 місяців до стажу роботи на посаді судді 2 роки 04 місяці 29 днів – половини строку навчання за денною формою в Національній юридичній академії України; 3 роки – стаж (досвід) роботи ( професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, а всього стаж роботи на посаді судді ОСОБА_1 , що дає їй право на призначення /перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 29 роки 01 місяць 27 днів;
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від № 083850019215 від 19.10.2023 року про призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із розрахунку загального процента розрахунку пенсії (довічного грошового утримання судді у відставці) в розмірі 56 відсотків від заробітку;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.10.2023 року виходячи з 29 років 01 місяць 27 днів стажу роботи на посаді судді та 68 % суддівської винагороди судді апеляційного суду, без оподаткування, довічно відповідно до ч. 6 ст. 245 КАС України протягом 10 днів з дня отримання рішення суду.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.02.2024  року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в  Херсонській  області від № 083850019215 від 19.10.2023. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській  області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 2 роки 04 місяці 29 днів - половини строку навчання за денною формою в Національній юридичній академії України та 3 роки - стаж (досвід) роботи ( професійної діяльності) та  здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 68% суддівської винагороди, починаючи з 19.10.2023, з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 805 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.     
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скарги, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що для застосування розміру 68% суддівської винагороди судді відсутні, оскільки з 18.02.2020 року – з моменту проголошення рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020, Закон України від 07.07.2010 року №2453 «Про судоустрій і статус суддів» в частині регулювання щомісячного грошового утримання остаточно втратив чинність. Також відсутні законні підстав для зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді половину строку навчання за денною формою навчання та стаж (досвід) роботи. 
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 312 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Указом Президента України від 28 грудня 1999 року № 1624/99 призначена в межах п`ятирічного строку суддею Запорізького районного суду Запорізької області. Указом Президента України від 20 грудня 2003 року № 1472/2003 призначена в межах п`ятирічного строку суддею апеляційного суду Запорізької області, Постановою Верховної Ради України від 18 листопада 2004 року №2194-УІІ обрана на посаду судді апеляційного суду Запорізької області безстроково, Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 переведена на посаду судді Запорізького апеляційного суду.
За рішенням Вищої ради правосуддя від 26.09.2023 №909/0/15-23   ОСОБА_1 звільнено з посади судді Запорізького апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
У рішенні зазначено, що за результатами вивчення доданих до заяви належним чином завірених копій документів щодо, визначення відповідного стажу для звільнення судді ОСОБА_1 у відставку, а саме: паспорта громадянина України, актів про обрання, призначення на посаду судді, диплома про вищу освіту, трудової книжки, встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судці, що дає право на відставку, підлягають зарахуванню:
стаж роботи безпосередньо на посаді судді - 23 роки 8 місяців 28 днів; 
половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 29 днів;
стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки.
Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на відставку, становить 29 років 1 місяць 27 днів.
09 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення їй довічного грошового утримання, як судді у відставці.
Відповідно до принципу екстериторіальності розгляду заяв та звернень, вказана заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області та за результатами розгляду 19.10.2023 прийнято рішення № 083850019215 про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , з урахуванням стажу на посаді судді 23 роки 09 місяців 7 днів, з розрахунку 56% суддівської винагороди працюючого судді.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне. 
Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
З 30.09.2016 набув чинності Закону України “Про судоустрій і статус суддів” №1402-VIII від 02.06.2016, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд (далі – Закон №1402-VIII).
Так, відповідно до положень статті 137 Закону №1402-VIII (в редакції чинній на дату виходу у відставку) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Проте, Законом України від 12.07.2018 №2509-VIII “Про внесення змін до Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, у зв`язку з прийняттям Закону України “Про Вищий антикорупційний суд” статтю 137 Закону №1402-VIII доповнено частиною другою такого змісту: 
“До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді”.
Відповідно до абзацу 4 п.34 розділу ХІІ Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Отже, час проходження військової служби зараховується зокрема і до стажу роботи за спеціальністю, а відповідно позивач має право на зарахування періоду проходження строкової військової служби з 23.04.1980 по 04.05.1982 до стажу роботи на посаді судді.
Крім того, згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 “Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів” (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді більше 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 “Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів”, (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді більше 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах  та період проходження строкової військової служби.
На час набрання чинності Законом №2453-VI (30 липня 2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 “Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів”.
Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить більше 10 років, до стажу роботи на посаді судді враховується також половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах.
Враховуючи викладене, законодавством, яке діяло на момент призначення позивача на посаду судді, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половину строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.
Таким чином, відповідачем  2 неправомірно не враховано половину строку навчання у вищому навчальному закладі на юридичному факультеті (2 роки 4 місяці 29 днів) до стажу роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Вказані висновки узгоджуються із позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2018 по справі №9901/382/18. а також у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 по справі № 607/8578/17, Верховного Суду України від 06.07.2016 по справі № 11/800/426/14, Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 521/2593/17, а також від 20.11.2019 у справі № 308/5911/17, від 12.12.2019 №692/290/17. 
Також, частиною другою статті 137 Закону №1402-VIІІ встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Системний аналіз зазначеної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIІІ дає підстави для висновку, що з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Закон) України “Про судоустрій і статус суддів”, у зв`язку з прийняттям Закону України “Про Вищий антикорупційний суд”, яким внесено зміни до статті 137 Закону №1402- VIІІ суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право па відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 201 8 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 по справі №9901/805/18.
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону України №1402-УІІІ (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на лагу такого призначення, оскільки гака норма призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.
Таким чином, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на підлягає зарахуванню також стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки.
З урахуванням викладеного, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягає зарахуванню -29 років 1 місяць 27 днів, а саме:
стаж роботи безпосередньо на посаді судді - 23 роки 8 місяців 28 днів; половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 29 днів;
стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки.
Вказаний розрахунок наведений у Рішенні Вищої ради правосуддя “Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Запорізького апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку” від 26 вересня 2023 року № 909/0/15-23.
При цьому суд враховує, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4448/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 428/4671/17, від 01 жовтня 2018 року у справі № 541/503/17. від 17 жовтня 2018 року у справі № 140/263/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 686/10100/15-а.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції вірно зазначив, що рішення  Головного управління Пенсійного фонду України в  Херсонській  області від № 083850019215 від 19.10.2023, яким призначено позивачу довічне грошове утримання та не зараховано до стажу, який враховується при обчислені щомісячного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання у вищому навчальному закладі, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), що  надає право для призначення на посаду судді є  протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судці.
Отже, при визначенні ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставні, відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 68%, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 9 *2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.02.2024  року в адміністративній справі №280/9522/23 - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.02.2024  року в адміністративній справі №280/9522/23 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко