УХВАЛА
15 серпня 2024 року 
м. Київ 
справа № 520/12349/23
адміністративне провадження № К/990/30546/24  
Суддя Верховного Суду  у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е., 
перевіривши касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції
на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року,
додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року,
постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року
та додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року
у справі № 520/12349/23 за адміністративним позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення суми, -
УСТАНОВИВ:
Департамент патрульної поліції звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції завдану ним майнову шкоду в сумі 187656,43 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року у справі №520/12349/23 адміністративний позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення суми - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції завдану ним майнову шкоду в сумі 31530 (тридцять одна тисяча п`ятсот тридцять) грн. 43 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі № 520/12349/23 заяву представника відповідача про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі № 520/12349/23 - задоволено частково.
Доповнено резолютивну частину рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року по справі №820/12349/23 абзацом наступного змісту:
"Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 9567 (дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят сім) грн. 76 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646)".
У задоволенні решти вимог заяви про ухвалення додаткового судового рішення - відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року у справі №520/12349/23 та додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі № 520/12349/23 - скасовано,  адміністративний позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення суми залишено без розгляду.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3372 (три тисячі триста сімдесят дві) грн. 82 коп.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1  судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.
Додатковою постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення - задоволено, стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Департамент патрульної поліції звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2024 року касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції повернуто скаржнику.
06 серпня 2024 року касаційна скарга Департаменту патрульної поліції повторно надійшла до Верховного Суду.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Так перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження, оскільки судом апеляційної інстанції не враховано висновок Верховного Суду, викладений у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року справа №460/626/19 щодо застосування статті 123 КАС України.
Проаналізувавши зазначену скаржником норму (стаття 123 КАС України) встановлено, що ця норма є загальною нормою, яка визначає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.
Разом з тим, скаржником не обґрунтовано належним чином, в чому полягає неправильне застосування судами щодо цієї норми,  та як, на його думку, ця норма мала б застосовуватись.
Крім того, вказуючи про неврахування постанови Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року справа №460/626/19, скаржником не доведено подібності правовідносин у цій справі та у справі, у яких Верховним Судом були зроблені висновки.
Проаналізувавши постанову у справі №460/626/19, Судом встановлено, що у ній дійсно досліджувалось питання щодо поважності пропуску строку подання позовної заяви, однак обставини, які склались у цій справі, та з яких виходив суд при вирішенні питання строку, є відмінними від тих, які склались у цій справі.
При цьому, суд у кожному конкретному випадку індивідуально підходить до вирішення питання щодо поновлення строку, зважаючи на наявність поважних причин та їх доведеність.
Слід зазначити, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) у чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов.
При цьому необхідно виходити з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови.
Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судом попередньої інстанції у цій справі норм права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.
Ураховуючи наведене, Суд уважає недоведеними наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Крім того, оскаржуючи додаткове рішення та додаткову постанову у справі, скаржник не  зазначає підстав, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України (пункти 1-4), які б надавали можливість оскарження вказаних рішень у касаційному порядку.
Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами попередніх інстанцій. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а позивач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.
З урахуванням змін до  КАС України, внесених  Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX    і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Враховуючи, що касаційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 5 статті 332 КАС України, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження суд не вирішує. 
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року, додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року та додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року у справі № 520/12349/23 за адміністративним позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення суми - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                                 В. Е. Мацедонська