ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 серпня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/755/24	
(суддя Бойченко Ю.П., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Шальєвої В.А., Іванова С.М.,     
за участю секретаря судового засідання Корсун Ю.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 травня 2024 року у справі №280/755/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                                  ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 24 січня 2024 року звернулася до суду з позовом до Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області згідно з яким просить:
визнати відмову Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства протиправною;
зобов`язати Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області повторно розглянути декларацію ОСОБА_1 від 22.12.2023 про відмову від іноземного громадянства з додатками та прийняти рішення, з урахування висновків суду в цій справі.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 набула громадянство України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство». При цьому, при поданні документів позивач зобов`язувалася припинити іноземне громадянство, однак отримати довідку про вихід з громадянства Російської Федерації ОСОБА_1 не змогла з незалежних від неї причин (повномасштабне вторгнення військ РФ на територію України та закриття всіх дипломатичних представництв). Враховуючи наведене, позивач подала відповідачу декларацію про відмову від іноземного громадянства, проте орган міграційної служби її не прийняв. Посилаючись на норми Закону України «Про громадянство» вважає дії відповідача протиправними.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 травня 2024 року позов задоволено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що позивач мала повне право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки отримати документ про припинення громадянства РФ наразі є неможливим. 
Позивач діяла відповідно до «Положення про порядок розгляду питань громадянства Російської Федерації, затвердженим указом від 14.11.2002 № 135» який не повинна порушувати. 
За таких обставин, дії Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства від 22.12.2023 підлягають визнанню протиправними.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі посилається на неправильне застосування судом положень ст. 8 Закону України «Про громадянство». Звертає увагу на визначення згідно з законодавством терміну «незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства», що не було враховано судом першої інстанції. 
Зазначає про умисний не вихід позивача з громадянства російської федерації враховуючи наявність обставин, що мали місце у 2021 році, а саме прийняття рішення щодо скасування позивачу рішення про оформлення набуття громадянства України. 
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач просить її задоволені відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.  
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача, яка заперечувала щодо їх задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 20.08.2021 ОСОБА_1 подано заяву про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство».
Того ж дня позивач подала зобов`язання припинити іноземне громадянство (Російської Федерації) протягом двох років з моменту набуття громадянства України. Також позивач зобов`язалася у разі неотримання з незалежних від неї причин документа про припинення громадянства РФ подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави і повернути національний паспорт громадянина РФ до уповноваженого органу цієї держави.
24.12.2021 ІНФОРМАЦІЯ_1 в Запорізькій прийнято рішення про оформлення позивачу набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство».
26.01.2022 позивача документовано тимчасовим посвідченням громадянина України № ОТ034932, терміном дії до 24.12.2023, виданим УДМС в Запорізькій області на підставі довідки про реєстрацію особи громадянином України від 24.12.2021 № 2312-000005161.
22.12.2023 позивачем подано до Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області декларацію про відмову від громадянства іноземної держави. В супровідному листі до декларації позивач зобов`язалася повернути закордонний паспорт громадянина РФ у її державні органи при першій фізичній нагоді, не користуватися правами громадянина РФ та не виконувати обов`язків, передбачених для громадян цієї держави її законодавством.
Листом від 08.01.2024 № 2301.2.4-194/23.1-24 відповідач відмовив у прийнятті декларації, зазначивши, що у позивача відсутні правові підстави для її подання (а.с.62-63).
Правомірність рішення  відповідача про відмову ОСОБА_1 у прийнятті декларації, є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Державну міграційної службу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III.
Відповідно до визначень, які містить частина 1 статті 1 Закону України «Про громадянство України», громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.
Статтею 6 Закону України «Про громадянство України» встановлено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини 1 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.
За правилами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.
Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається:
особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства;
іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.
Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
При цьому, зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (ч.1 ст.1 Закону України «Про громадянство України»).
Згідно з п.п. 117, 119 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215, у разі прийняття щодо особи рішення про встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України територіальний орган Державної міграційної служби України, дипломатичне представництво чи консульська установа України за місцем її проживання реєструють особу громадянином України. Такій особі видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка подається нею для одержання документів, що підтверджують громадянство України.
Особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.
Порядок розгляду питань громадянства російської федерації регламентується Положенням про порядок розгляду питань громадянства російської федерації, затвердженим указом від 14.11.2002 № 1325.
Згідно з пунктом 1 зазначеного Положення, заяви з питань громадянства рф та документи, необхідні, зокрема, для припинення громадянства, подаються за місцем проживання заявника: особою, яка проживає за межами РФ і не має місця проживання на її території, - в дипломатичне представництво або консульську установу РФ, що знаходяться за її межами.
Отже, враховуючи положення вказаних правових норм суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач за відсутності консульських установ країни-агресора, що розміщені на території України, а отже з незалежних від неї причин  неотримала документу про припинення іноземного громадянства. 
З такими висновками колегія суддів не погоджується враховуючи наступне. 
Так, згідно з зобов`язанням позивача припинити іноземне громадянство ОСОБА_1 зобов`язалася протягом двох років з моменту набуття нею громадянства України припинити громадянство(підданство) російської федерації і подати до органу, що видав їй тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства  (підданства) російської федерації виданий уповноваженим на те органом цієї держави.
У разі неотримання з незалежних причин документа про припинення громадянства (підданство) російської федерації позивач зобов`язалася подати декларацію про відмову про від громадянства (підданства) російської федерації до уповноваженого органу цієї держави (а.с.83). 
Отже, позивачем для оформлення набуття громадянства України було прийнято зобов`язання від 20.08.2021 р припинити іноземне громадянство (підданство), або у разі неможливості з незалежних від них причин отримати цей документ, подати декларацію про відмову від іноземного громадянства (а.с.74).
Проте, позивач при поданні 22.12.2023 р декларації про відмову від іноземного громадянства не надала відповідачу документ про припинення громадянства (підданства) російської федерації виданий уповноваженим на те органом цієї держави, та не зазначила у цій декларації про наявність передбачених законодавством причин неотримання вказаного документу у зв`язку з існуванням незалежних від неї причин, таких як неприйняття уповноваженими органами клопотання про припинення нею громадянства російської федерації (а.с. 34).
Зазначені обставини свідчать проте, що позивач недотрималась установленого законодавством порядку для оформлення набуття громадянства України.
З огляду на це, відповідач отримавши від позивача декларацію про відмову від іноземного громадянства та з`ясувавши зазначені обставини, в листі № 2301.2.4-194/23.1-24 від 08.01.2024 року правильно та обґрунтовано зазначив про невиконання позивачем взятих на себе зобов`язань щодо припинення громадянства російської федерації.
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання позивача на наявність інших непередбачених законодавством України підстав, як на підставу для оформлення позивачу набуття громадянства України та погоджується з доводами відповідача про те, що відсутність дипломатичних, консульських установ російської федерації на території України не свідчить про відсутність процедури виходу з громадянства російської федерації, а розрив Україною з дипломатичних відносин з російською федерацією не впливає на суть правовідносин між позивачем та відповідачем та можливість припинення позивачем громадянства рф.  
Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову. 
З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення про задоволення позову з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для його скасування та прийняття нової постанови, якою у задоволені позову слід відмовити повністю. 
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 2 частини 1 статті 315, пунктами 1,2, 4 статті 317,  статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

                                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області – задовольнити. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 травня 2024 року у справі №280/755/24 – скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити повністю. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 15 серпня 2024 року.
                    Повне судове рішення складено 15 серпня 2024 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов