ПОСТАНОВА 
Іменем України

02 липня 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 404/1850/17
провадження № 22-ц/4809/804/24 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А. 
за участю секретаря судового засідання - Гончар О.В.,
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра», 
відповідачі – ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 лютого 2024 року у складі судді Павелко І.Л.
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У березні 2017 року ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначено, що 27.06.2006 між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №401/23/06/2006/840-3389/КФ/1 про надання кредиту на споживчі цілі в сумі 11 025 доларів США з оплатою по процентній ставці 10,00 відсотків річних, які позичальник зобов`язався повернути до 23.06.2026 включно. 
З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань за кредитним договором, між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №401/23/06/2006/840-/КФ від 27.06.2006.
29 квітня 2011 року між банком та позичальником було укладено додатковий договір № 1 та додатковий договір № 2 до Кредитного договору про реструктуризацію залишку заборгованості за Кредитним договором.
Також, 24 січня 2014 року між банком та позичальником, на підставі її письмової анкети-заяви, було укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень №2 до Кредитного договору про реструктуризацію кредитної заборгованості, встановлення нової процентної ставки в розмірі 14.2 % річних (п. 2.1.) та встановлення нового Графіку платежів, що є додатком до даного додаткового договору без зміни строку користування кредитними коштами.
29 квітня 2011 року та 24 січня 2014 року між поручителем та ПАТ «КБ «Надра» було укладено додаткові договори до договору поруки, згідно з яким поручителя було ознайомлено з умовами реструктуризації та поручитель надав свою згоду нести солідарну відповідальність за своєчасне виконання позичальником боргових зобов`язань з урахуванням змін.
Банк свої зобов?язання за кредитним договором, щодо надання кредиту, виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кошти в розмірі 11 025,00 доларів США. Проте, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав в частині своєчасного повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитом, в порядку та строки, визначені договором. В зв`язку з чим Банк змушений звернутись до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитом.
Посилаючись на зазначені обставини представник позивача зазначав, що станом на 02.03.2017 відповідач ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі яка складає 14 648,46 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 02.03.2017 становить 383 506,04 грн., з яких станом на 02.03.2017: 9 630,53 доларів США - 252 133,43 грн. - основного боргу; 4 110,76 дол. США, - 107 622,32 грн. - відсотки за користування кредитом;   824,70 дол. США - 21 591,17 грн. – пеня за прострочення сплати кредиту; 82,47 дол. США - 2 159,12 грн. - штраф за порушення умов договору. Оскільки відповідальність обох відповідачів є солідарною, просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором та понесені позивачем судові витрати.
Короткий зміст рішення суду
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2021 року замінено позивача ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» на ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» по вказаній справі.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 лютого 2024 року позов задоволено. 
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  на користь ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» заборгованість в сумі 13 864,46 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 02.03.2017 становить 362 980,42 грн.
Стягнуто з відповідачів на користь ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» по 1815 грн. судового збору з кожного.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги 
Не погоджуючись із рішенням суду,  ОСОБА_1  та ОСОБА_2  подали апеляційну скаргу, в якій посилаються на те, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, а тому вказане судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Зокрема зазначали, що ні в позові, ані в рішенні суду не вказано період виникнення заборгованості під час дії кредитного договору та не враховано фактичну сплату кредитних коштів в сумі 11979 (11195 оплата до 28.03.2014 р. + 784 оплата по виконавчому листу згідно заочного рішення). Виходячи із вказаної позивачем суми основного боргу 9630 доларів США та відсотки за користування кредитом - 4110,76 доларів США, разом 13 741,29 та мінус сплачені пізніше 784 долари США, то сума боргу становить 12 957,29 доларів США. З урахуванням сплачених кредитних коштів 11 979 доларів США, загальна сума боргу становить 978,29 доларів США.
Також вказують, що в рішенні суду відсутнє будь-яке посилання, на підставі яких документів розрахований основний борг - 9630,53 дол. США та 4110,76 дол. США - відсотки за користування кредитом.
Вважають, що посилання на розрахунки заборгованості, приєднані до позовної заяви та на які посилається позивач в позові, в рішенні суду відсутні і це на їх думку є правильним, так як вони не являються бухгалтерськими документами, які підтверджують суму та період заборгованості.
Також, вважають, що суд першої інстанції не оцінив належним чином всі докази у їх сукупності, та головне - відсутність інших доказів, які б підтверджували правильність здійсненого позивачем розрахунку, зокрема первинних документів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», виписок з особових рахунків відповідача ОСОБА_1 тощо. 
Крім того, так як кредит видавався на споживчі цілі, то кредитор з метою реалізації свого права на дострокове повернення кредиту повинен в обов`язковому порядку використати процедуру досудового врегулювання спору. Лише у випадку незадоволення вимоги кредитора останній може звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості.
Звертали увагу, що положення договору поруки не мають конкретно визначеного строку дії договору поруки, а тому повинно застосовуватися правило про шість місяців з моменту, як позичальник допустив прострочення виконання умов договору. 
Посилаючись на зазначені обставини, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» у задоволенні позову.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, судом належним чином дослідженні всі докази по справі і їм надана належна правова оцінка. З доводами апеляційної скарги не погоджується, вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають обставинам справи. Просили рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
Судом встановлено, що 27 червня 2006 року між ПАТ «КБ «Надра»  та ОСОБА_1    було укладено кредитний договір № 401/23/06/2006/840-3389/КФ/1.
Згідно п. 1.1, 1.4 Кредитного договору, банк надає позичальнику на споживчі цілі кредитні кошти в сумі 11025,00 доларів США (одинадцять тисяч двадцять п`ятдесят доларів США 00 центів) строком до 23 червня 2026 року включно.
Згідно п.1.2 кредитного договору, кредитні кошти надані на наступні цілі: проведення розрахунків за договором купівлі-продажу №1468 від 26.06.2006 року.
Згідно п.3.1, 3.2. кредитного договору, надання кредиту проводиться шляхом видачі готівки Позичальнику через касу Банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума у якій зазначена у іноземній валюті - доларах США. Моментом (днем) надання кредиту вважається утворення заборгованості на позичковому рахунку Позичальника № НОМЕР_1 , відкритому у філії ВАТ «КБ «НАДРА» Кіровоградське РУ.
Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором, щодо надання кредиту, виконав в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № NL-1 від 27.06.2006 р. про видачу з позичкового рахунку позичальника № НОМЕР_1 готівкою через касу банку кредитних коштів в розмірі 11025,00 доларів США (копія додається).
                 Пунктом 1.3 Кредитного договору передбачено сплату позичальником відсотків за користування кредитом за відсотковою ставкою 10,00% річних та плати за управління кредитом із розрахунку 0,35% від розміру фактичного залишку за кредитом (без урахування розміру відсотків), зазначеним у п. 1.1. цього Договору.
               Згідно п.п.3.3.1-3.3.3 Кредитного договору, позичальник повертає кредит та сплачує банку відсотки, передбачені п.п.1.3.1, 1.3.2 цього Договору, шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, що складає 139,53 доларів США (сто тридцять дев`ять доларів США 53 центи) щомісячно до 20 числа поточного місяця.
Пунктом 3.6 договору передбачено, що з метою виконання умови, передбаченої п.3.5 договору, банк при наявності несвоєчасного чи не в повному об`ємі виконання позичальником своїх обов`язків щодо сплати мінімального необхідного платежу та/чи інших платежів, передбачених цим договором, самостійно розподіляє грошові кошти, внесені позичальником на розподільчий рахунок згідно черговості, передбаченої п.3.5 договору, або іншої черговості, встановленої на розсуд суду.
                 В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2  було укладено договір поруки №401/23/06/2006/840-/КФ від 27.06.2006 року. Згідно п.п. 1.1.-1.4 договору поруки, поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене та абсолютне право банку вимагати виконання зобов`язань вказаних в кредитному договорі (чи в будь-якій його частині) як від позичальника і поручителя разом, так і від кожного окремо.
         29 квітня 2011 року між банком та позичальником було укладено додатковий договір №1 та додатковий договір № 2 до кредитного договору про реструктуризацію залишку заборгованості за кредитним договором, згідно вказаних договорів, сторонами було встановлено новий мінімально необхідний платіж в розмірі 137,31 доларів США та встановлено новий Графік погашення кредитної заборгованості, що є додатком до даного податкового договору та прощено банком позичальнику заборгованість по неустойці (штраф, пеня) в розмірі 148, 10 дол. США.
                 24 січня 2014 року між банком та позичальником, на підставі її письмової анкети-заяви, було укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень №2 до Кредитного договору про реструктуризацію кредитної заборгованості, встановлення нової процентної ставки в розмірі 14.2 % річних (п. 2.1.) та встановлення нового Графіку платежів, що є додатком до даного додаткового договору без зміни строку користування кредитними коштами.
29 квітня 2011 року та 24 січня 2014 року між поручителем та ПАТ "КБ „Надра" було укладено додаткові договори до договору поруки, згідно з яким поручителя було ознайомлено з умовами реструктуризації та поручитель надав свою згоду нести солідарну відповідальність за своєчасне виконання позичальником боргових зобов`язань з урахуванням змін.
Відповідно п. 4.1. кредитного договору (зі змінами від 29.04.2011) у разі невиконання позичальником (зобов`язань щодо строків та повноти сплати кредиту та процентів відповідно до умов цього договору, позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення.
Відповідно п. 4.3 кредитного договору (зі змінами від 29.04.2011), у випадку прострочення позичальником виконання зобов`язань, визначеного абз.1 п.2.4 цього договору на строк більше 30 календарних днів, позичальник починаючи з 30-го дня прострочення, зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від суми несплаченого щомісячного платежу (несплаченої частини щомісячного платежу) за кожен випадок.
15.05.2020 між ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» та ТОВ«СПЕКТРУМ ЕССЕТС» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL3N017513, згідно з умовами якого останнє набуло права вимоги, у тому числі, до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 401/23/06/2006/840-3389/КФ/1 від 27.06.2006, та усіма забезпечувальними договорами (а.с. 132-135, т.2).
Таким чином, до ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за Кредитним договором № 401/23/06/2006/840-3389/КФ/1 від 27.06.2006 на підставі Договору про відступлення прав вимоги № GL3N017513 від 15.05.2020.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 , яка також представляє інтереси ОСОБА_2 , підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. Позивач, який був належним чином повідомленний про час і місце розгляду справи свого представника в судове засідання не направив, у відзиві на апеляційну скаргу просив розглядати справу без його участі.
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд дійшов висновку, що внаслідок порушення відповідачами умови Кредитного договору, несвоєчасної сплати чергових платежі та з урахуванням часткового погашення ОСОБА_1  боргу в лютому та в березні 2021 року (після подачі позову до суду 27.03.2017), з відповідачів підлягає стягненню солідарно борг в сумі 13 864,46 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 02.03.2017 становить 362 980,42 грн.
Колегія суддів не повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до частини 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно з приписами статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За правилами частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням наведеного, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд був зобов`язаний власні процесуальні дії належним чином обґрунтувати (мотивувати), враховуючи при цьому, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процес доведення полягає в обґрунтуванні того, що певні дії або події неодмінно мають своїми наслідками настання інших дій або подій, при цьому обставини вважатимуться встановленими за умови, що настання таких наслідків не є вірогідним, а є обов`язковим за таких обставин та за таких умов.
Згідно із частиною 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц.
Звертаючись до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ «КБ «Надра» зазначав, що розмір заборгованості за кредитним договором становить 14 648,46 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 02.03.2017 становить 383 506, 04 грн., з яких: 9630,53 дол. США - 252133,43 грн. - основного боргу; ??4110,76 дол. США - 107622,32 грн. - відсотки за користування кредитом; ??824,70 дол. США - 21591,17 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; ??82,47 дол. США - 2159,12 грн. - штраф за порушення умов договору.
Відповідачі не заперечують факт укладення кредитного договору та отримання коштів від банку.
15.05.2020 між ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL3N017513, згідно з умовами якого останнє набуло права вимоги, у тому числі, до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 401/23/06/2006/840-3389/КФ/1 від 27.06.2006, та усіма забезпечувальними договорами (а.с. 132-135, т.2).
Таким чином, до ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за Кредитним договором № 401/23/06/2006/840-3389/КФ/1 від 27.06.2006 на підставі Договору про відступлення прав вимоги № GL3N017513 від 15.05.2020.
За клопотанням позивача на виконання ухвали суду від 22.12.2022 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб надані виписки по рахунках за кредитним договором №401/23/06/2006/840-3389/К від 26.06.2006, укладеним між ПАТ «КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 за період з дати запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «НАДРА» (06.02.2015) по 15.05.2020.
Також, надано інформацію про суми наявних заборгованостей станом на дату вибуття кредиту з балансу (15.05.2020) за кожним видом наявного грошового зобов`язання за договором: заборгованість за основним боргом складала - 7 381,11 USD; прострочена заборгованість за основним боргом складала - 2 249,42 USD; заборгованість за нарахованими відсотками складала - 0,00 USD; прострочена заборгованість за нарахованими відсотками складала - 6 737,80 USD. Загальна сума складає: 16 368,33 USD (а.с. 1-2 т.3).
З виписок по особовому рахунку вбачається, що ОСОБА_1 за період з 14.07.2006 по 27.03.2014, сплачено кошти в розрахунок погашення заборгованості в сумі 10 430,35 доларів США, що складає 77 204,31 грн., та підтверджується банківськими квитанціями (а.с.63а - 83 т.2).
В лютому та в березні 2021 року ОСОБА_1 були сплачені кошти в сумі 21 764,73 грн., які складають 784 долари США що підтверджується меморіальними ордерами (а.с.201-203).
Отже, в даному випадку з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9630,53 доларів США, що, станом на 02.03.2017 еквівалентно 252 133,43 грн. 
Доводи відповідачів в апеляційній скарзі, що з урахуванням сплачених ними кредитних коштів в сумі 11 979 доларів США, загальна сума боргу становить 978,29 доларів США є безпідставними з огляду на наступне.
Згідно із положеннями пункту 3.3.2. кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 139,53 доларів США. Оплата кредиту здійснюється безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок, шляхом сплати мінімально необхідного платежу у валюті кредиту, шляхом його внесення щомісячно до 20 числа поточного місяця.
Пунктом 3.6 договору передбачено, що з метою виконання умови, передбаченої п.3.5. цього Договору, Банк, при наявності несвоєчасного та/чи не в повному об?ємі виконання Позичальником своїх обов`язків щодо сплати мінімально необхідного платежу та/чи інших платежів, передбачених цим Договором, самостійно розподіляє грошові кошти, внесені Позичальником на розподільчий рахунок згідно черговості, передбаченої п.3.5. цього Договору або іншої черговості, встановленої на розсуд Банку.
Відповідачі порушили умови Кредитного договору своєчасно не сплативши чергові платежі, тому сплачені лютому та в березні 2021 року ОСОБА_1 кошти в сумі 784 долари США були зараховані банком на погашення відсотків на підставі п.3.6. кредитного договору.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідачами не спростовано зарахування банком внесених платежів до заборгованості за період до направлення вимоги про повернення заборгованості за кредитним договором і звернення з позовом, а платежі, здійснені відповідачами після направлення такої вимоги, можуть бути зараховані в передбаченому законом порядку на стадії примусового виконання як добровільне виконання рішення.
Позивачем подано суду належний та допустимий розрахунок заборгованості відповідачів по відсоткам за користування кредитом, згідно якого заборгованість за відсотками за період з 27.06.2006 по 01.03.2017 становить 4110,76 доларів США, що еквівалентно 107 622,32 грн. станом на 02.03.2017 (том 2 а.с.6-10). З урахуванням сплачених 784 доларів США розмір заборгованості відсотків за користування кредитом становить 3326,76 доларів США, що станом на 02.03.2017 еквівалентно 87 094,57 грн.
Щодо заборгованості по пені та штрафу, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно з ч.ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Пунктом 4.1 укладеного між сторонами кредитного договору із змінами від 29.04.2011 передбачено, що у разі невиконання Позичальником зобов?язань щодо строків та повноти сплати Кредиту та процентів відповідно до умов цього Договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. Сплата неустойки (пені) здійснюється Позичальником шляхом зарахування коштів на відповідні рахунки кредитора в розмірі, нарахованому Кредитором відповідно до п. 4.1. цього Договору, одночасно з погашенням відповідних сум заборгованості.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).
Таким чином, максимальний розмір пені пов`язаний із розміром облікової ставки Національного банку України, оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні (такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у справі № 909/660/14 від 01.04.2015).
Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).
Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.
В даному випадку позивач, хоча й заявив до стягнення пеню в гривні, проте безпідставно розрахував пеню в доларах США з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, а не в національній валюті України в еквіваленті до долару США.
Визначення ж суми простроченого платежу (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»), на яку нараховується пеня, має здійснюватися у гривні за курсом НБУ на день прострочення, а не на час пред`явлення позову.
Суд першої інстанції наведеного не врахував і помилково задовольнив позовні вимоги в частині стягнення пені.
При цьому, апеляційним судом враховується правовий висновок Верховного суду України, який міститься у постанові від 16.08.2017 у справі №6-2667цс16.
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що умовами Договору, а саме пунктом 4.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору.
В той самий час, у разі порушення Позичальником вимог п. п. 3.3.2. -3.3.13, 3.3.15 - 3.3.22. цього Договору (крім п.3.3.7. Договору), Позичальник зобов?язаний сплатити Кредитору штраф у розмірі 5% (п?ять) процентів від суми залишку по Кредиту, розрахованої на день порушення умов цього Договору, за кожен випадок. У випадку прострочення Позичальником виконання зобов`язання, визначеного абз.1 п.2.4 цього Договору на строк більше 30 календарних днів, Позичальник, починаючи з 30-го дня прострочення, зобов?язаний сплатити Кредитору штраф у розмірі 10 (десять) процентів від суми несплаченого щомісячного платежу (несплаченої частини щомісячного платежу) за кожен випадок (п.п. 4.2., 4.3.).
Таким чином, умовами договору передбачено відповідальність за одне й те саме порушення строку повернення позики у двох видах, а саме у виді штрафу та пені.
Системний аналіз наведених обставин та положень закону вказує на те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.
Отже, кредитору при притягненні позичальника до цивільної відповідальності через суд за порушення грошового зобов`язання слід обирати що стягувати: пеню чи штраф.
Подібні висновки щодо неможливості відповідальності за одне й те саме порушення зобов`язання у двох випадках, а саме у виді штрафу та пені викладені у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 278/1971/15-ц та у постанові від 11.08.2023 у справі № 359/4630/19.
Оскільки позовні вимоги про стягнення пені з підстав зазначених вище задоволенню не підлягають, апеляційний суд дійшов висновку про допустимість задоволення позовних вимог про стягнення штрафу за умовами договору.
Позивачем штраф обраховано відповідно до п.4.3. Кредитного договору (зі змінами від 29.04.2011) в розмірі 10% від суми несплаченого щомісячного платежу, що становить 82,47 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 02.03.2017 складає 2159,12 грн. 
Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені підлягає скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
За таких обставин, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині стягнення пені та зміні в частині визначення загального розміру кредитної заборгованості. 
Щодо розподілу судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судові витрати понесені сторонами документально підтверджуються в матеріалах справи: за подачу позовної заяви ПАТ «КБ «Надра» сплачено судовий збір в розмірі 5752,59 грн. (т. 1 а.с. 1), за подання апеляційної скарги відповідачами сплачено судовий збір в сумі 8628,00 грн. (т.3 а.с.114-115,125-126).
Оскільки позов ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» задоволено частково, на 67,17 %, з відповідачів на користь товариства підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3864,00 грн. 
Апеляційна скарга відповідачів задоволена на 32,83%, тому з позивача підлягає компенсації судовий збір на користь відповідачів у розмірі 2832,57 грн.
Враховуючи зазначене та беручи до уваги положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідачів на користь позивача в порядку взаєморозрахунку підлягає стягненню 1031,43 грн. судового збору (3864-2832,57 = 1031,43) по 515,71 грн. з кожного.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 лютого 2024 року скасувати в частині стягнення пені і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пені у розмірі 824,70 доларів США відмовити.
В іншій частині рішення суду змінити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС»  заборгованість за кредитним договором №401/23/06/2006/840-3389/КФ/1 від 27.06.2006 в розмірі 12 957,29 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 02.03.2017 становить 339 221, 85 гривень, яка складається з: 9630,53 доларів США - основного боргу та 3326,76 доларів США – відсотків за користування кредитом, а також штраф за порушення умов договору в розмірі 2159,12 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з кожної окремо, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» по 515,71 гривень в рахунок компенсації сплаченого судового збору.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено до 03 липня 2024 року.

Головуючий суддя                                                        А.М. Головань

Судді                                                                                О.Л. Дуковський

                                                                                О.А. Письменний