ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/23817/23	Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/619/24 	Доповідач - Гірський Б.О.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Гірський Б.О. 
суддів -  Хома М. В., Храпак Н. М., 
за участю секретаря - Сович Н.А. 
представників учасників справи 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №607/23817/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Вербицький Роман Анатолійович на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2024 року про скасування забезпечення позову (постановлену суддею Братасюком В.М.) в справі за позовом ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування рішення та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:
21 листопада 2023 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (справа № 607/22797/23) задоволено заяву ОСОБА_1 (подану до подання позову) щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом:
- заборони Великоберезовицькій селищній раді Тернопільського району Тернопільської області (код ЄДРПОУ 04393462) вчиняти дії (приймати рішення) щодо передання в оренду/користування, поділу/об`єднання, земельної ділянки з кадастровим номером 6125286700:02:001:3165, орієнтованою площею 0,0359 га для індивідуального садівництва, що розташована в межах села Петриків Тернопільського району Тернопільської області;
- заборони державним (в т.ч. кадастровим) реєстраторам вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6125286700:02:001:3165, орієнтованою площею 0, 0359 га для індивідуального садівництва, що розташована в межах села Петриків Тернопільського району Тернопільської області.
В подальшому судом було відкрито провадження у справі №607/23817/23 за позовом ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради про визнання незаконним і скасування рішення Великоберезовицької селищної ради №2176 від 09.08.2023 року та визнання права власності на земельну ділянку.
11 березня 2024 року у підготовчому судовому засіданні судом, без виходу до нарадчої кімнати, винесено ухвалу, із занесенням до протоколу судового засідання, якою задоволено заяву ОСОБА_2 та залучено його до участі у справі в якості третьої особи.
03 квітня 2024 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Вербіцької М.В. надійшла заява про скасування вжитих судом заходів забезпечення позову. 
Заява мотивована тим, що позивачка ОСОБА_1 замовчала той факт, що вона звернулася до Петриківської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки уже після того, як такий дозвіл був наданий ОСОБА_2 , відповідно замовчала факт щодо спірності вищезгаданої земельної ділянки та про те, що в ОСОБА_2 є законні підстави вчиняти усі необхідні дії для отримання даної земельної ділянки у приватну власність.
Звертала увагу на те, що спірна земельна ділянка вже була предметом судових розглядів, оскільки ОСОБА_1 зверталась до суду з відповідними позовами.
Так, у справі №607/19939/20 ОСОБА_1 зверталась із позовом до Великоберезовицької селищної ради, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування висновку ГУ Геокадастру у Київській області від 28.03.2019 року про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 , та у задоволенні цього позові їй було відмовлено повністю усіма судовими інстанціями, в тому числі Верховним Судом.
Звертала увагу на те, що у справі № 607/24772/19, в якій ОСОБА_1 відмовилась від позову, відповідно у даній справі було закрито провадження, однією із позовних вимог була — визнати право власності на земельну ділянку площею 0,0359 га з кадастровим номером 6125286700:02:001:3165 для індивідуального садівництва, що розташована в межах населеного пункту с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області, за ОСОБА_1 .
Таким чином це свідчить про те, що позивачка повторно звернулася до суду з тією ж позовною вимогою щодо якої спір уже розглядався, а провадження було закрите у зв`язку із її відмовою від позову, при цьому підстави позовів є абсолютно продубльованими за своїм змістом.
Відтак вважала, що постановляючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, суд не володів повною інформацією про усі обставини у справі.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2024 року скасовано ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 21 листопада 2023 року у справі №607/22797/23, якою було вжито заходи забезпечення позову.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Никитюк Р.І. просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2024 року та відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.
Вважає, що питання про скасування заходів забезпечення позову може розглядатись лише в рамках судового засідання за участю учасників у справі.
Посилається на те, що у позивачки наявне першочергове право на безоплатне отримання спірної земельної ділянки у власність, оскільки вона була сформована на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 08.10.2018 року, розробленого за її заявою.
Вказує на те, що незважаючи на легітимні очікування та сподівання ОСОБА_1 на передачу земельної ділянки, з урахуванням постанови КАС Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі 500/296/19, якою було зобов`язано Петриківську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області затвердити поданий ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0359 га для індивідуального садівництва у межах села Петриків Тернопільського району Тернопільської області, рішенням Великоберезовицької селищної ради №2176 від 09.08.2023 року було вирішено “рекомендувати ОСОБА_1 звернутись з відповідною заявою та пакетом документів до органу місцевого самоврядування після внесення змін до Земельного кодексу України в частині безоплатної приватизації земельних ділянок”.
Зазначає, що саме тому ОСОБА_1 звернулась із позовом про визнання незаконним та скасування такого рішення і визнання права власності на земельну ділянку.
Вважає, що після прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 від 27.09.2019 року №1938, останній, обманним шляхом відобразив інформацію про те, що земельна ділянка була сформована на підставі проекту землеустрою, який виготовлений СМП Геодезія, ще 08.10.2018 року, хоча такі дані не відповідають дійсності, оскільки ділянка була сформована на підставі проекту від 08.10.2018 року, який розроблений за її - ОСОБА_1 заявою.
Від представника Великоберезовицької селищної ради — ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у її задоволенні.
Вказує на те, що позивачкою ОСОБА_1 при зверненні із заявою про забезпечення позову, всупереч вимог ст. 43 ЦПК України не було зазначено усі обставини, які були їй відомі щодо спірних правовідносин та спірної земельної ділянки.
Стверджує, що позивачка неодноразово здійснювала усі можливі заходи щодо перешкоджання в оформленні ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку, шляхом подачі позовів в різних юрисдикціях, чим порушувала його права.
Від представника ОСОБА_2 - адвоката Вербіцької М.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Заперечуючи доводи апеляційної скарги, наголошує на тому, що розгляд спору по суті не є предметом даного розгляду, проте апелянтом фактично скопійовано позовну заяву.
Звертає увагу на те, що у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 наголошувала на необхідності вжиття заходів забезпечення позову, обґрунтовуючи це тією обставиною, що між нею та Петриківською сільською радою Тернопільського району (правонаступником якої є Великоберезовицька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області) мав місце тривалий спір щодо цієї земельної ділянки, й після остаточного рішення Верховного Суду від травня 2022 року, яким суб?єкта владних повноважень зобов`язано затвердити поданий заявницею ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність заявниці, Великоберезовицька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області, спотворюючи зміст рішення ВС, прийняла власне рішення від серпня 2023 року, яким рекомендувала заявниці звернутися з відповідною заявою та пакетом документів до органу місцевого самоврядування в частині безоплатної приватизації земельних ділянок.
Тобто, нібито фактично селищною радою не виконується рішення суду про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 .
У той же час позивачка у порушення приписів п. 2, 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України свідомо замовчала усі обставини, які були їй відомі щодо спірних правовідносин та спірної земельної ділянки.
Зокрема, ОСОБА_1 замовчала той факт, що вона звернулася до Петриківської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки уже після того, як такий дозвіл був наданий ОСОБА_2 
26 вересня 2018 року позивачка була повідомлена про те, що причиною для відмови у наданні їй дозволу на розробку проекту землеустрою, стало те, що раніше такий дозвіл був наданий ОСОБА_2 .
Так, ОСОБА_2 на підставі рішення Петриківської сільської ради від 31 травня 2018 року про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення тієї ж земельної ділянки у власність, замовив виготовлення відповідного проекту.
28 березня 2019 року отримано висновок експерта державної експертизи № 8178/82-19 про те, що проект погоджений.
Після цього Петриківською сільською радою було прийняте рішення № 1938 від 27 вересня 2019 року про затвердження проекту землеустрою та відведення земельної ділянки площею 0,0359 га у власність ОСОБА_2 .
Вважає, що позивачка свідомо замовчала той факт, що земельна ділянка є спірною та про те, що в іншого громадянина, а саме в ОСОБА_4 є законні підстави вчиняти усі необхідні дії для отримання вищезгаданої земельної ділянки у власність. 
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Вербіцький Р.А. вимоги апеляційної скарги підтримав, з мотивів викладених у ній.
В судовому засіданні представник ОСОБА_4 - адвокат Присяжнюк М.О. та представник Великоберезовицької селищної ради — Новіков Р.А. заперечили проти задоволення апеляційної скарги, з мотивів викладених у відзивах.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та відзиву, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду не відповідає.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заяви про скасування заходів забезпечення позову, оскільки вважав, що ОСОБА_1 звертаючись з заявою про забезпечення позову та позовною заявою не зазначила усі обставини, які були їй відомі щодо спірних правовідносин та спірної земельної ділянки, не повідомила той факт, що вона звернулася до Петриківської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки уже після того, як такий дозвіл був наданий третій особі у справі ОСОБА_2 , й була обізнана про те, що причиною для відмови у наданні їй дозволу на розробку проекту землеустрою стало те, що раніше такий дозвіл був наданий ОСОБА_2 . 
З таким висновком колегія суддів не погоджується.
Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до положень частин першої, другої та четвертої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.
Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд скасовує вжиті заходи забезпечення позову, в тому випадку, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися обставини, що зумовили його застосування.
Тобто, скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів.
Так, колегія суддів приходить до переконання, що обставини, на які посилаються в заяві про скасування заходів забезпечення позову, ставлять під сумнів законність та обґрунтованість ухвали суду про забезпечення позову (яка не оскаржується), проте не дають підстав вважати, що відпала потреба в забезпеченні позову у даній справі (справа №607/23817/23), в заходах, які вжиті ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 листопада 2023 року з метою забезпечення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, оскільки з матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами судом не вирішено, рішення по суті спору не ухвалено, відповідно розгляд справи не завершений і триває.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що при скасуванні заходів забезпечення позову предметом розгляду є не питання правомірності та правильності вжиття судом заходів забезпечення позову, а наявність чи відсутність підстав для їх скасування.
Процесуальні дії суду щодо вжиття заходів забезпечення позову і їх скасування врегульовані окремими нормами, є різними за своїм юридичним змістом і за обставинами, які підлягають встановленню.
Скасування заходів забезпечення позову не пов`язується із оцінкою правомірності їх застосування. Переглядати законність своєї ж ухвали про забезпечення позову суд не має повноважень.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви щодо скасування заходів забезпечення позову.
Відмова у задоволенні клопотання про скасування забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову (ч.6 ст.158 ЦПК України).
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2024 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2024 року — скасувати.
Постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 06 серпня 2024 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

                                                                Храпак Н.М.