ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року	Львів	Справа № 380/112/24 пров. № А/857/8576/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Судової-Хомюк Н.М.,
суддів                                                                      Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року  у справі № 380/112/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Військової частини НОМЕР_1 про визнання дії та бездіяльності протиправними,
суддя (судді) в суді першої інстанції – Карп`як О.О., 
час ухвалення рішення – не зазначено, 
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                      В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся в Львівський окружний адміністративний суд з позовом до  Військової частини НОМЕР_1 (далі також ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті недоплаченої додаткової винагороди протиправною;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, по 100 000 гривень;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, по 100 000 гривень, пропорційно з розрахунку на місяць з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за період з 19.04.2023 року по 14.06.2023 року та за період з 29.12.2023 року по 23.02.2023 року.
Позов обґрунтовує тим, що відповідно до довідки №814 від 06 лютого 2023 року позивач в період з 14.03.2022 по 19.04.2022, на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 №60 від 14.03.2022 року) та наказу №98 від 19.04.2022 року, брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах Донецької. Луганської областей та в період здійснення зазначених заходів. Вказав, що під час проходження військової служби, зокрема у період дії воєнного стану,     у період з 19.04.2022 року по 21.04.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Зазначив, що згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Втім, усупереч наведеній правовій вимозі відповідач не нараховував та не виплачував позивачеві додаткову винагороду, передбачену Постановою №168. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року позовні вимоги задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 29.12.2022 року по 23.02.2023 року та в період з  19.04.2023 року по 14.06.2023 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1  додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 29.12.2022 року по 23.02.2023 року та в період з  19.04.2023 року по 14.06.2023 року.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга. Доводи апеляційної скарги апелянт обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норми матеріального права, що привело до порушення в свою чергу норми процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_1 відповідно до епікризу виписного №10723/2022 від 23.02.2023 перебував на лікуванні у зв`язку з захворюванням (посттравматичний стресовий розлад), а не у зв`язку з пораненням/травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, то виплата додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн за такий період не вбачається правомірною та суперечить чинному законодавству.
Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, згідно посвідчення Серія НОМЕР_2 від 09 червня 2023 року позивач є учасником бойових дій.
Позивач  проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою №814 від 06 лютого 2023 року позивач в період з 14.03.2022 по 19.04.2022, на підставі наказів командира в/ч НОМЕР_1 №60 від 14.03.2022 року та наказу №98 від 19.04.2022 року.
Під час проходження військової служби, позивач отримав поранення. Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.03.2023 № 3617 ОСОБА_1 18 квітня 2022 року одержав мінно-вибухову травму. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, струс головного мозку, акубаротравма, вогнепальне осколкове проникаюче (наскрізне) поранення правого ока з множинними вогнепальними осколковими сторонніми тілами та очниці з переломом внутрішньої стінки з наявністю стороннього тіла. Гіфема. гемофтальм, травматична катаракта, підозра на ОСО правого ока. Множинні сторонні тіла (уламки) отоларингологічних органів. (вказати вид, характер і локалізацію поранення, травми, контузії, каліцтва). Відомо, що близько 23 години 30 хвилин 18 квітня 2022 року під час артилерійського обстрілу з артилерії 122мм з боку противника в районі населеного пункту Попасна Луганської області військовослужбовець отримав поранення. Обставини отримання бойового травмування військовослужбовцем пов`язані з виконанням ним обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини.
У зв`язку з отриманням бойового поранення позивач проходив лікування. Відповідно до виписки з історії хвороби № 414 позивач був госпіталізований 22.04.2022 та виписаний 26.04.2022.
Відповідно до довідки ВЛК№169 від 25.04.2022 року діагноз та постановка ВЛК про причинний зв`язок, захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва). Стан після операції (20.04.2022) ПХО вогнепального осколкового проникаючого (наскрізного) склерального поранення (19.04.2022) правого ока у вигляді амаврозу, рубця кон`юктиви адаптованого вузловими швами, тотальним відшаруванням судинної оболонки та сітківки, гемофтальму правого ока при гостроті зору – 0 (нуль). Поранення, пов`язане з проходженням військової служби.
Згідно виписного епікризу від 23.02.2023 року позивач перебував па стаціонарному лікуванні в період з 29.12.2022 року по 23.02.2023 року, з діагнозом: посттравматичний стресовий розлад з іпсомнією, тривожно-депресивною та дисоціативно-конверсійною симптоматикою. Направлено на подальше медичне обслуговування шляхом продовження прийом підтримуючого лікування та психологічний супровід. в/ч.
Згідно виписного епікризу від 14.06.2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 19.04.2023 року по 14.06.2023 року, з діагнозом: посттравматичний стресовий розлад з різко вираженими стійкими хворобливими проявами у вигляді тривожно-депресивної та дисоціативно-конверсійною симитематики з інсомнією. Захворювання пов`язане з захистом Батьківщини. Згідно класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, дана травма відноситься до важких. Направлено па подальше медичне обстеження шляхом амбулаторного лікування у лікаря-психіатра за місцем проживання
05 червня 2023 року військово-лікарською комісією КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» за направленням командира військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2023 року №21724 провела огляд позивача за результатом чого надано свідоцтво про хворобу №207 та постановлено діагноз та постанову ВЛK про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії.
Відповідно до свідоцтва про хворобу № 207 ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Відповідно до свідоцтва про хворобу № 207 відповідне захворювання позивача, а саме: «Посттравматичний стресовий розлад з різко вираженими стійкими хворобливими проявами у вигляді тривожно-депресивної та дисоціативно-конверсійної симптоматики з інсомнією.» визнано таким, що пов`язане із захистом Батьківщини.
Також позивачу було встановлено другу групу інвалідності, а саме у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-санітарною експертною комісією серія 12 ААВ № 745897.
Листом Військова частина НОМЕР_1 від 11.11.2023 року № 15535, у відповідь на заяву позивача від 01.11.2023 року повідомила наступне:
«Доплата додаткової винагороди з розрахунку 100    000 грн., за період стаціонарного лікування з 20.04.2022 року по 26.04.2022 року та за період відпустки за станом здоров`я з 28.04.2022 по 30.04.2022 була здійснена у березні 2023 року (сума донарахувань склала 23 333, 33 грн., за вирахуванням аліментів та військового збору на картковий рахунок було зараховано 11 491, 67 грн.).
Виплата додаткової винагороди з розрахунку 100    000 грн., за період з 01.05.2022 по 25.05.2022 (відпустка за станом здоров`я) була здійснена у червні 2022 року (сума, зарахована на картковий рахунок, склала 85 154, 84 грн.).
Відповідач свою бездіяльність обгрунтовує тим, що доплата додаткової винагороди з розрахунку 100    000 грн., за період стаціонарного лікування з 29.12.2022 року по 23.02.2023 року не є можливою, оскільки основним діагнозом   у відповідному виписному епікризі вказано «посттравматичний стесовий розлад» при цьому додаткова винагорода передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами) в частині виплат додаткової винагороди з розрахунку 100    000 грн., на місяць у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, військовослужбовцям, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) – з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу ( в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають  у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово – лікарської (лікарсько – експертної комісії).
Заначає, що так як ОСОБА_1 відповідно до епікризу виписаного № 10723/2022 від 23.02.2023 року перебував на лікуванні у зв`язку з захворювання, а не у зв`язку з пораненням/травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, то виплата додаткової винагороди з розрахунку 100    000, 00 грн., за такий період не вбачається правомірною.
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач не погоджується з такою бездіяльністю відповідача, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що зважаючи на обставини отриманої травми, викладені у довідці військової частини № НОМЕР_3 від 20.03.2023 року, суд вважає, що позивач має право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період у період з 29.12.2022 року по 23.02.2023 року та в період з  19.04.2023 року по 14.06.2023 року.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2  статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (Закон України №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991№ 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з статтею 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (Порядок № 260).
Згідно з пунктом 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168» (Постанова № 168).
Пунктом 1 постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Отже, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, підлягають включенню особи, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в тому числі:
- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;
- перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Тобто, виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, тоді як виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають у відпустці, здійснюється за умови, якщо така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду 100 000    грн. При цьому, таку винагороду зберігають за час відпустки після лікування, якщо поранення було важким, а ступінь важкості поранення визначають ВЛК. Під час лікування після поранення (без прив`язки до тяжкого), але обов`язково пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду 100 000 грн, а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду 100 000 грн отримують лише ті військовослужбовці, в кого поранення визнано тяжким за висновком ВЛК.
25.03.2022 для врегулювання питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, Міністром оборони України прийнято рішення від 25.03.2022 №248/1298 та від 18.04.2022 №248/1529.
В подальшому, питання виплати додаткової винагороди регулюється рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, чинним на час виникнення та існування спірних правовідносин, згідно з яким документальне підтвердження вказаних вище фактів здійснюється на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтовой, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. При цьому відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Виплата здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) – особовому складу військової військової частини; керівника вищого органу військового управління – командирам (начальникам) військових частин. При цьому в цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначають підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо. Такі накази за минулий місяць мають бути видані до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Крім цього, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включені військовослужбовців, зокрема, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
При цьому підставою для видачі наказу є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), в якій має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
З урахуванням вищеозначеного рішення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, в подальшому наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 затверджено зміни до Положення №260 та внесено до цього Положення новий розділ XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).
Так, згідно з п. 9 розділу XXXIV Положення №260 (тут і далі – в редакції Наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44) накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Пунктом 10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Пунктом 11 розділу XXXIV Положення №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.
Із змісту довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №3617 від 20.03.2023, що міститься в матеріалах справи слідує, що 18 квітня 2022 року солдат ОСОБА_1 одержав: Мінно-вибухова травма. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, струс головного мозку. Акубаротравма. Вогнепальне осколкове проникаюче (наскрізне) поранення правого ока з множинними вогнепальними осколковими сторонніми тілами та очниці з переломом внутрішньої стінки з наявністю стороннього тіла. Гіфема. гемофтальм, травматична катаракта, підозра на ОСО правого ока. Множинні сторонні тіла (уламки) отоларингологічних органів. (вказати вид, характер і локалізацію поранення, травми, контузії, каліцтва). Відомо, що близько 23 години 30 хвилин 18 квітня 2022 року під час артилерійського обстрілу з артилерії 122мм з боку противника в районі населеного пункту Попасна Луганської області військовослужбовець отримав поранення. Обставини отримання бойового травмування військовослужбовцем пов`язані з виконанням ним обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини.
Позивач проходив лікування внаслідок отримання ним 18.04.2022 поранення відповідно до  медичної картки стаціонарного хворого № 10723/2022  Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» в період з 29.12.2022 по 23.02.2023, та згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2925/2023 в період з 19.04.2023 по 14.06.2023.
Щодо посилань скаржника на відсутність підстав доплати додаткової грошової допомоги з розрахунку 100 000 грн у зв`язку з тим, що позивач перебував на лікуванні через захворювання, яке не пов`язане з пораненням, отриманим внаслідок захитсу Батьківщини, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно виписного епікризу від 14.06.2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 19.04.2023 року по 14.06.2023 року, з діагнозом: посттравматичний стресовий розлад з різко вираженими стійкими хворобливими проявами у вигляді тривожно-депресивної та дисоціативно-конверсійною симитематики з інсомнією. Встанановлено, що захворювання пов`язане з захистом Батьківщини. Згідно класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, дана травма відноситься до важких.
Відповідно до свідоцтва про хворобу № 207 відповідне захворювання позивача, а саме: «Посттравматичний стресовий розлад з різко вираженими стійкими хворобливими проявами у вигляді тривожно-депресивної та дисоціативно-конверсійної симптоматики з інсомнією.» визнано таким, що пов`язане із захистом Батьківщини.
Крім цього, в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 3617 від 20.03.2023 встановлено, що військовослужбовець отримав поранення під час виконання ним обов`язків військової служби, під час захисту Батьківщини, не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, та не є наслідком вчиненням ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Разом з тим, апеляційний суд наголошує на тому, що постанова №168 передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, у розмірі 100000,00 грн., а саме: 1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; 2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Позивач у період з 29.12.2022 по 23.02.2023, та з 19.04.2023 по 14.06.2023 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджено наявною в матеріалах справи медичною документацією, а отже, колегія суддів вважає, що він має право на отримання додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 29.12.2022 по 23.02.2023, та з 19.04.2023 по 14.06.2023.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.
Так, у рішенні від 10 лютого 2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27 вересня 2001).
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

                                             П О С Т А НО В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року  у справі № 380/112/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Р. П. Сеник