ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2024 року          м.Дніпро         Справа №  904/4349/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О.
суддів: Чус О.В., Кощеєв І.М.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Криворізької міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 (суддя Мілєва І.В.) у справі №904/4349/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг 
до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Бур`яненко В.А., Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг 
про стягнення 51 007, 06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 у справі №904/4812/22 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення  з Криворізької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва"  52 708, 44 грн , з яких: 36 645, 73 грн - заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з 01.12.2013 по 19.02.2023, 305, 81 грн - заборгованість з плати за абонентське обслуговування за період з 12.11.2021 по 19.02.2023, 298, 26 грн - заборгованість зі сплати внесків за встановлення ВКО за період з 22.12.2020 по 19.02.2023, 73, 77 грн - заборгованість зі сплати внесків за обслуговування ВКО за період з 22.12.2020 по 11.11.2021, 6, 24 грн - заборгованість зі сплати внесків за заміну ВКО за період з 22.12.2020 по 11.11.2021, 9 499, 70 грн - інфляційні втрати, 3 244, 05 грн – 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 634, 88 грн. В решті позову відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Дніпровське управління регіонального будівництва” створено в результаті перейменування ТОВ “Дзержинське управління регіонального будівництва” та є його правонаступником за всіма правами та обов`язками, проводить господарську діяльність з виробництва транспортування та постачання теплової енергії та надання послуг з постачання фізичним та юридичним особам з 01.12.2013 на підставі рішень Криворізької міської ради, в тому числі, в межах Військового містечка-33 в місті Кривий Ріг. В свою чергу, відповідач є власником відумерлої спадщини в розмірі 1/1 часток однокімнатної квартири загальною площею 31,8 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Довгінцевського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетрвоської області від 13.01.2020 №211/6144/19, яке, відповідно, набрало законної сили 13.02.2020. Вищевказану квартиру було надано в користування гр. ОСОБА_1 на підставі ордеру на житлове приміщення №2 виданого Виконавчим комітетом Довгинцівської районної в місті ради 20.02.2023 (т. 1 а.с. 137), про що позивачу стало відомо в червні 2023 року після звернення гр. ОСОБА_1 з заявою щодо відкриття нового рахунку для обліку нарахувань та сплати за надані послуги з теплопостачання та з заявою-приєднанням до Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. 
Новим наймачем квартири - гр. ОСОБА_1 , за твердженням позивача, було сплачено 789,59 грн за надані послуги з постачання теплової енергії та плату за абонентське обслуговування за період їх фактичного отримання, тобто з моменту реєстрації за даною адресою нового наймача з 21.02.2023 по 31.05.2023. Оплату було проведено за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який відкрито за адресою АДРЕСА_1 . Заборгованість, що виникла по даному особовому рахунку № 8432055186 до моменту видачі ордеру на житлове приміщення № 2 від 20.02.2023 в сумі 38 263,31 грн за всіма видами послуг, наприкінці червня 2023 року було перенесено на окремий особовий рахунок № 8432068296. Таким чином господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення з Криворізької міської ради заборгованості за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з 20.02.2023 по 30.06.2023 у розмірі 728,15? грн, заборгованості з плати за абонентське обслуговування за період з 20.02.2023 по 30.06.2023 у розмірі 143,73? грн, заборгованості зі сплати внесків за встановлення ВКО за період з 20.02.2023 по 30.06.2023 у розмірі 61,62? грн, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки доказів оплати заборгованості за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з 01.12.2013 по 30.06.2023 у розмірі 37 373,88 грн, заборгованості з плати за абонентське обслуговування за період з 12.11.2021 по 30.06.2023 у розмірі 449,54 грн, заборгованості зі сплати внесків за встановлення ВКО за період з 22.12.2020 по 30.06.2023 у розмірі 359,88 грн, заборгованості зі сплати внесків за обслуговування ВКО за період з 22.12.2020 по 11.11.2021 у розмірі 73,77 грн, заборгованості зі сплати внесків за заміну ВКО за період з 22.12.2020 по 11.11.2021 у розмірі 6,24 грн відповідач не надав, міський господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:
Не погодившись з рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач – Криворізька міська рада, в якій просить рішення господарського суду Дніпропетрвоської області від 20.12.2023 року у цій справі скасувати та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Узагальнення доводів апеляційної скарги:
Згідно доводів скаржника, Криворізька міська рада не являється фактичним споживачем (користувачем) комунальних послуг з надання централізованого опалення. Квартира АДРЕСА_2 не перебуває на балансовому обліку Криворізької міської ради.
Відповідно до Довідки про балансову належність спірна квартира перебуває на балансовому обліку Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради.
Апелянт обгрунтовує апеляційну скаргу неналежністю відповідача у справі, стверджуючи, що квартира АДРЕСА_3 не перебуває на балансовому обліку Криворізької міської ради, а перебуває на балансовому обліку Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради. Тому відповідач не являється фактичним споживачем (коритсувачем) комунальних послуг з централізованого опалення та є неналежним відповідачем по справі.
Враховуючи наведене вище, скаржник вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення від 20.12.2023 року по справі №904/4349/23 було порушено приписи матеріального права, що призвело до винесення безпідставного та протиправного судового рішення, порушуючого права та інтереси органу місцевого самоврядування.
Скаржник наголошує, що що в квартирі АДРЕСА_3 в частину спірного періоду взагалі був відсутній споживач житлово-комунальних послуг.
З огляду на наведене, відповідно до пункту 6 частини 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-1V від 24.06.2004 року споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової' відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Скаржник посилається на висновок Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладений в постанові по справі №904/2111/20 від 10.11.2021, згідно якого зі змісту норми пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що індивідуальний споживач повинен мати такі ознаки: 1) бути власником (співвласником) нерухомого майна; 2) отримувати послуги для власних потреб (пункт 5.13, 5.14 Постанови Верховного Суду від 10 листопада 2021 року по справі № 904/2111/20).
Таким чином, скаржник звертає увагу, що Криворізька міська рада пе відповідає ознакам індивідуального споживача.
На підставі вищевикладеного апелянт вважає, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 року по справі №904/4349/23 було винесено з порушенням вищенаведених приписів матеріального права.
Крім того, скаржник зазначає, що у відповідності до частини 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Таким чином, позивач мав можливість бути ознайомленним із фактом прийняття Криворізькою міською радою 23.09.2020 року рішення № 5018 «Про прийняття відумерлої спадщини до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу» в зв`язку з опублікуанням відповідного рішення на Офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування.
Приведене позивачем посилання на листи №01/06-167 від 23.06.2021 року та №01/05-75 від 24.03.2023 року за своєю природою є виключно діловим листуванням щодо значного переліку квартир, розташованих у Військовому містечку-33 м. Кривого Рогу, в будинках яких ТОВ «Дніпропетровського управління регіонального будівництва» здійснює надання послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та жодним чином не є претензією кредитора в розумінні ст 1281 Цивільного кодексу України та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.
Наведені обставини, що мають значення для справи, не були належним чином з`ясовані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення від 20.12.2023 року по справі №904/4349/23, що обумовило порушення норм процесуального права, а саме, приписів ч. 1, 2, 5 стазлгі 236 ГПК України.
Окрім того, скаржник вважає наявними підставидля застосування наслідків спливу позовної давності, у відповідності до частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України, з огляду на період, за який позивачем заявлено вимоги, а саме з 01.12.2013 по 30.06.2023.
У п. 5.3 пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішення господарських спорів» від 29.05.2013 №10 зазначено, що зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625 ЦК України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань, оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу); так само у разі спливу позовної давності за вимогою про повернення безпідставно набутого майна (статті 1212, 1213 ЦК України) спливає й позовна давність за вимогою про відшкодування доходів від такого майна (стаття 1214 названого Кодексу).
З огляду на зазначене вище, скаржник наголошує, що в частині вимог про стягнення інфляційних збитків та сум відсотків за користування грошовими коштами, нарахованих на заборгованість, яка виникла за період з грудня 2013 року, підлягає застосування правових наслідків спливу строку позовної давності.
Скаржник зазначає, що Криворізька міська рада є органом місцевого самоврядування та здійснює оплату за надані послуги за рахунок коштів міського бюджету виключно на підставі договорів, укладених відповідно до вимог чинного законодавства України.
Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:
Позивачем надано до суду відзив на апеляційну скаргу, яким зазначає наступне.
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житловокомунальних послуг (в даному випадку комунальну послугу), регулювалися та регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а не ЗУ «Про теплопостачання».
Власником комунального майна, а саме квартири АДРЕСА_3 в особі Криворізької міської ради (ч.1 ст.327 ЦК України). Саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України), які він може реалізовувати на власний розсуд. Отже, повноваження щодо володіння, користування та розпорядження майном може здійснювати Криворізька міська рада, так як саме вона представляє інтереси мешканців територіальної громади.
Жодного договору, укладеного між власником майна - територіальною громадою міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради - та Департаментом розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради або іншою юридичною особи щодо утримання на балансі відповідного майна до апеляційної скарги додано не було.
У ст.1 ЗУ «Про ЖКП» № 2189-VIII, який діє з 01.05.2019 р. та є чинним на теперішній час, надається визначення індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Такою «іншою особою» з моменту отримання Ордеру на житлове приміщення № 2 від 20.02.2023 є наймач ОСОБА_1 , про що зазначено у позовній заяві. Отже, зважаючи на вищевикладене, вважаємо, що при ухваленні рішення від 20.12.2023 у справі № 904/4349/23 Господарським судом Дніпропетровської області правильно було визначено неналежного відповідача у даній справі та застосовано приписи матеріального права.
ТОВ «ДУРБ» згодне з твердженням Апелянта про те, що до спірних відносин в різні періоди часу застосовувалися різні Закони України «Про житлово-комунальні послуги» але вважає, що Криворізька міська рада цілком відповідає ознакам Індивідуального споживача.
Кабінетом Міністрів визначено порядок, згідно якому споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні лише у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі.
Відповідач, як власник житлової квартири АДРЕСА_3 , у розумінні норми п.6 ч.1 ЗУ «Про ЖКП» № 2189-VIII є індивідуальним споживачем, та, відповідно до ст.6 цього ж закону, є учасником правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг та повинен дотримуватися прав та обов`язків, визначених у ст.7 цього закону.
Криворізька міська рада, як власник житлового приміщення, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу, не використовує послугу з постачання теплової енергії для проведення будь-якої господарської діяльність, а отже отримує дану послугу для власних потреб і, в розумінні ЗУ «Про ЖКП» № 2189-VIII, є індивідуальним споживачем. Одним із прав споживача визначено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг (п.6 ч.1 ст.7 ЗУ «Про ЖКП» № 2189-VIII). В той же час одним із обов`язків споживача є обов`язок оплачувати надані житловокомунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про ЖКП» № 2189- VIII).
Чинним законодавством не передбачено ненарахування оплати за теплопостачання в разі відсутності мешканців, тому що послуги з постачання теплової енергії надаються незалежно від присутності мешканців квартир, оскільки відключення системи опалення окремої квартири багатоквартирного будинку на період тимчасової відсутності споживача може призвести до погіршення санітарногігієнічних умов суміжних помешкань, порушень санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку і, як наслідок, призвести до порушення прав власників інших квартир.
Територіальна громада м.Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради є власником квартири АДРЕСА_3 . Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Дана норма встановлює презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Отже, заявлені позовні вимоги є цілком законними.
Листи, копії яких додані до позовної заяви, підтверджують, що ТОВ «ДУРБ», як кредитор, своєчасно, у межах строків, визначених статтею 1281 ЦК України, заявив вимоги до Криворізької міської ради, як до спадкоємця, щодо необхідності відшкодування збитків, що були завдані спадкодавцем.
ТОВ «ДУРБ» не погоджується і з твердженням Відповідача про те, що Позивач пропустив строк позовної давності. Вважаємо, що заява про застосування строку давності до позовних вимог є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
ТОВ «ДУРБ» двічі зверталося до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу з заявами про видачу судового наказу про стягнення зі спадкодавця - ОСОБА_2 (попереднього власника спірної квартири) - заборгованості за надані послуги з централізованого опалення: у серпні 2015 року та у листопаді 2016 року. Результатом звернення до суду були судові накази про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості: судовий наказ № 211/5339/15-ц від 26.08.2015 р. про стягнення заборгованості з централізованого опалення в сумі 2 282,45 грн. за період з 01.12.2013 р. до 01.07.2015 р. та судовий наказ № 211/5289/16-ц від 12.12.2016 р. про стягнення заборгованості з централізованого опалення в сумі 2 374,72 грн. за період з 01.07.2015 р. до 01.10.2016 р. (копії судових наказів додані до відповіді на відзив на позовну заяву). Дані судові накази неодноразово пред`являлися ТОВ «ДУРБ» для примусового виконання до Довгинцівського ВДВС м. Кривого Рогу. У Довгинцівському ВДВС м. Кривого Рогу перебували на виконанні виконавче провадження № 50868231 з примусового виконання судового наказу № 211/5339/15-ц від 26.08.2015 р. та виконавче провадження № 54001382 з примусового виконання судового наказу № 211/5289/16-ц від 12.12.2016 р., про що були винесені відповідні постанови про відкриття виконавчих проваджень та в подальшому у виконавчому провадженні № 54001382 19.12.2017 р. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку зі смертю боржника, про винесення якої ТОВ «ДУРБ» дізналося із даних Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП). В супереч нормі ч.1 ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження» постанови в обох виконавчих провадженнях не були своєчасно направлені стягувачу рекомендованим поштовим відправленням, що призвело до втрати оригіналу судового наказу № 211/5339/15-ц від 26.08.2015 р. і постанов, винесених у виконавчому провадженні № 54001382, та до несвоєчасного отримання постанови від 19.12.2017 р. про закінчення виконавчого провадження № 54001382, яку ТОВ «ДУРБ» отримало лише 30.07.2019 р. (копії постанов додані до відповіді на відзив на позовну заяву). 
Про смерті Потапенкова М.В. ТОВ «ДУРБ» дізналося зі слів мешканців сусідніх квартир приблизно у травні 2019 року. З того моменту ТОВ «ДУРБ» намагалось вирішити питання відшкодування існуючої заборгованості у досудовому порядку (копії звернень до Криворізької міської ради додані до позовної заяви).
Також позивач зауважує, що з 12.03.2020 р. до 30.06.2023 р. включно на території України діяли «карантинні» норми, встановлені п. 12 розділу «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України. Цей пункт передбачає, що під час дії карантину, установленого КМУ з метою запобігання розповсюдженню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК, продовжуються на строк дії карантину
Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19, яким передбачено, що на період дії воєнного і надзвичайного стану продовжуються строки, установлені ст. 257– 259 ЦК – це загальний і спеціальні строки позовної давності. Воєнний стан в Україні встановлено з 24.02.2022 Указом Президента від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану» (зі змінами) та діє на теперішній час. 
Таким чином, на сьогодні строки позовної давності, передбачені ЦК, продовжуються на період воєнного стану. 
Отже, Позивач вчиняв дії, які свідчать про переривання строку позовної давності, і зважаючи на норми п.12 та п.19 розділу «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України, звертаючись до суду з позовом не пропустив строку позовної давності.
ТОВ «Дніпровське управління регіонального будівництва» також не погоджується і з заявою Відповідача щодо застосування позовної давності до вимоги про сплату суми відсотків за користування грошовими коштами та інфляційних збитків. Вважаємо, що заява про застосування строку давності до позовних вимог є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище.
Щодо відсутності договірних відносин позивач наголошує, що і у період дії ЗУ «Про ЖКП» № 1875-IV, і у період дії ЗУ «Про ЖКП» № 2189-VIII відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок Відповідача оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Системний аналіз положень обох Законів України «Про житлово-комунальні послуги», що діяли у різний період часу, свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житловокомунальних послуг з конкретним споживачем сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Будинок № 23 Військового містечка-33 м. Кривого Рогу, в якому розташована квартира АДРЕСА_4 є багатоквартирним. Даний будинок приєднано до мережі централізованого теплопостачання. Відповідач є споживачем комунальних послуг, до яких у різний період часу було віднесено: 
- відповідно до ч.1 ст. 13 ЗУ «Про ЖКП» № 1875-IV – централізоване опалення; 
- відповідно до пункту 1 ч.1 ст.5 в редакції ЗУ «Про ЖКП» № 2189-VIII – послуга з постачання теплової енергії. 
До набрання чинності типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення між ТОВ «ДУРБ» та Відповідачем не укладався, але комунальні послуги з централізованого опалення відповідачу надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідача оплачувати житловокомунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Крім того, з 12.11.2021 року набрав чинності Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, опублікований ТОВ «ДУРБ» у відповідності до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII. Даний договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (послуга) індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., судді Кощеєв І.М.
Ухвалою суду від 16.02.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/4349/23. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/4349/23.
19.02.2024 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 904/4349/23.
Також скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що були недоліки в роботі підсистеми ЄСІТС “Електронний суд”, некоректну роботу програм, переодичну відсутність Інтернету отримати вищевказану ухвалу своєчасно не було можливості.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).
Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.02.2024  задоволено клопотання Криворізької міської ради про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 у справі №904/4349/23. Поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Криворізької міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 у справі №904/4349/23.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Дніпровське управління регіонального будівництва” проводить господарську діяльність з виробництва транспортування та постачання теплової енергії та надання послуг з постачання теплової енергії для потреб населення в межах Військового містечка-33 в місті Кривий Ріг; Товариство з обмеженою відповідальністю “Дніпровське управління регіонального будівництва” створено в результаті перейменування ТОВ “Дзержинське управління регіонального будівництва” та є його правонаступником за всіма правами та обов`язками. Позивач здійснює постачання теплової енергії фізичним та юридичним особам з 01.12.2013 на підставі рішень Криворізької міської ради:
- № 2217 під 25.09.2013 “Про надання згоди комунальному підприємству теплових мереж “Криворіжтепломережа” на укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю “Дзержинське управління регіонального будівництва” договору безоплатного користування (позички) окремими об`єктами централізованого теплопостачання, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу” (т. 1 а.с. 13-15);
- № 838 від 26.08.2016 “Про внесення змін до рішення міської ради № 2217 від 25.09.2013 “Про наданим згоди комунальному підприємству теплових мереж “Криворіжтепломерсжа” на укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю “Дзержинське управління регіонального будівництва” договору безоплатного користування (позички) окремими об`єктами централізованого теплопостачання, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу” (т. 1 а.с. 16-17);
- № 2951 від 29.08.2018 “Про надання згоди Товариству з обмеженою відповідальністю “Дніпровське управління регіонального будівництва” на безоплатне користування (позичку) майном комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу” (т. 1 а.с. 18-20) та договорів: позички б/н від 01.10.2013 (т. 1 а.с. 21-22), позички б/н від 03.09.2018 (т. 1 а.с. 32-33), оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Криворізької міської територіальної громади № 1-6 від 17.11.2021 (т. 1 а.с. 34).
Вперше об`єкти централізованого теплопостачання були передані ТОВ “ДУРБ” 01.12.2013, що підтверджується актом прийому-передачі окремих об`єктів централізованого теплопостачання КПТМ “Криворіжтепломережа”, що надаються в безоплатне користування (позичку) ТОВ “Дзержинське управління регіонального будівництва” (т. 1 а.с. 38). На обслуговуванні підприємства знаходиться 14 багатоквартирних будинків, серед яких і будинок АДРЕСА_5 , в якому розташована квартира АДРЕСА_4 . Таким чином, з 01.10.2013 виконавцем послуги теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку № 23 Військового містечка-33 м. Кривого Рогу є ТОВ “Дніпровське управління регіонального будівництва”. З 01.12.2013 особові рахунки споживачів також були передані на обслуговування до ТОВ “ДУРБ”. Зазначена квартира АДРЕСА_6 , належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві власності за кожним по 1/2 частині. ОСОБА_3 померла у лютому 2011 року. ОСОБА_2 помер у вересні 2017 року. Після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жодні спадкоємці спадщину не прийняли.
Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.01.2020 по справі № 211/6144/19 (т. 1 а.с. 84-85) заяву виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради м. Кривого Рогу, заінтересована особа - Четверта криворізька державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою задоволено. Визнано спадщину після смерті ОСОБА_2 1/2 приватизованої однокімнатної квартири загальною площею 31,8 кз.м, житловою площею 17,3 кв.м, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , та спадщину після смерті Потапенкової Н.В. 1/2 приватизованої однокімнатної квартири загальною площею 31,8 кв.м, житловою площею 17,3 кв.м, розташованої за адресою АДРЕСА_1 - відумерлою, та передано у комунальну власність територіальній громаді м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради.
Відповідач є власником відумерлої спадщини в розмірі 1/1 часток однокімнатної квартири загальною площею 31,8 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Довгінцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.01.2020 № 211/6144/19, яке набрало законної сили 13.02.2020.
Рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 23.09.2020 № 5018 “Про прийняття відумерлої спадщини до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу” (т. 1 а.с. 87) міська рада вирішила прийняти до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу відумерлу спадщину, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 .
Відповідно до Інформаційної довідки № 337411197 від 29.06.2023 (т. 1 а.с. 88) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 29.06.2023 територіальній громаді м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради на праві власності належить частка 1/1 однокімнатної квартири загальною площею 31,8 кв.м, житловою площею 17,3, кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (номер відомостей про речове право 42615101).
Позивачем вказав, що ним, як виконавцем послуг з постачання теплової енергії, 11.10.2021 на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування - Криворізької міської ради - за посиланням https://kr.gov.ua/ (https://kr.gov.ua/sotsialno_ekonomichniy_rozvitok/tarifna_politika_u_misti) було розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (типовий індивідуальний договір), який є публічним договором приєднання. Протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору на адресу позивача від відповідача не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин. Отже, індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії набрав чинності 12.11.2021. 
Відповідно до Інформаційної довідки № 337411197 від 29.06.2023 (т. 1 а.с. 88) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно однокімнатна квартира загальною площею 31,8 кв.м, житловою площею 17,3, кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить територіальній громаді м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради частка 1/1 (номер відомостей про речове право 42615101).
Спірну квартиру було надано в користування гр. ОСОБА_1 на підставі ордеру на житлове приміщення № 2, виданого Виконавчим комітетом Довгинцівської районної в місті ради 20.02.2023 (т. 1 а.с. 137). 

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:
З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині того, що: на обслуговуванні підприємства позивача знаходиться, зокрема, будинок АДРЕСА_5 , в якому розташована квартира АДРЕСА_4 ; що з 01.10.2013 виконавцем послуги теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку АДРЕСА_5 є ТОВ “Дніпровське управління регіонального будівництва”; що з 01.12.2013 особові рахунки споживачів також були передані на обслуговування до ТОВ “ДУРБ”; що квартира АДРЕСА_6 , належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві власності за кожним по 1/2 частині; що ОСОБА_3 померла у лютому 2011 року. ОСОБА_2 помер у вересні 2017 року; що після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жодні спадкоємці спадщину не прийняли; що рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.01.2020 по справі № 211/6144/19 (т. 1 а.с. 84-85) заяву виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради м. Кривого Рогу, заінтересована особа - Четверта криворізька державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою задоволено. Визнано спадщину після смерті Потапепкова М.В. 1/2 приватизованої однокімнатної квартири загальною площею 31,8 кз.м, житловою площею 17,3 кв.м, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , та спадщину після смерті Потапенкової Н.В. 1/2 приватизованої однокімнатної квартири загальною площею 31,8 кв.м, житловою площею 17,3 кв.м, розташованої за адресою АДРЕСА_1 - відумерлою, та передано у комунальну власність територіальній громаді м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради; що Рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 23.09.2020 № 5018 “Про прийняття відумерлої спадщини до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу” (т. 1 а.с. 87) міська рада вирішила прийняти до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу відумерлу спадщину, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 на Військовому містечку-33; що відповідно до Інформаційної довідки № 337411197 від 29.06.2023 (т. 1 а.с. 88) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 29.06.2023 територіальній громаді м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради на праві власності належить частка 1/1 однокімнатної квартири загальною площею 31,8 кв.м, житловою площею 17,3, кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (номер відомостей про речове право 42615101).
Так, з наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено, що територіальній громаді м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради на праві власності належить частка 1/1 однокімнатної квартири загальною площею 31,8 кв.м, житловою площею 17,3, кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (номер відомостей про речове право 42615101), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Позивачем як виконавцем послуг з постачання теплової енергії, 11.10.2021 на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування - Криворізької міської ради - за посиланням https://kr.gov.ua/ (https://kr.gov.ua/sotsialno_ekonomichniy_rozvitok/tarifna_politika_u_misti) було розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (типовий індивідуальний договір), який є публічним договором приєднання. Протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору на адресу позивача від відповідача не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин. Отже, індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії набрав чинності 12.11.2021. 
З матеріалів справи вбачається, що набрання чинності типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення між ТОВ “ДУРБ” та відповідачем не укладався, але житлово-комунальні послуги з централізованого опалення відповідачу надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. 
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровське управління регіонального будівництва» здійснював постачання теплової енергії фізичним та юридичним особам з 01.12.2013 на підставі рішень Криворізької міської ради: 
- № 2217 під 25.09.2013 “Про надання згоди комунальному підприємству теплових мереж “Криворіжтепломережа” на укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю “Дзержинське управління регіонального будівництва” договору безоплатного користування (позички) окремими об`єктами централізованого теплопостачання, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу” (т. 1 а.с. 13-15);
- № 838 від 26.08.2016 “Про внесення змін до рішення міської ради № 2217 від 25.09.2013 “Про наданим згоди комунальному підприємству теплових мереж “Криворіжтепломерсжа” на укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю “Дзержинське управління регіонального будівництва” договору безоплатного користування (позички) окремими об`єктами централізованого теплопостачання, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу” (т. 1 а.с. 16-17);
- № 2951 від 29.08.2018 “Про надання згоди Товариству з обмеженою відповідальністю “Дніпровське управління регіонального будівництва” на безоплатне користування (позичку) майном комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу” (т. 1 а.с. 18-20) та договорів: позички б/н від 01.10.2013 (т. 1 а.с. 21-22), позички б/н від 03.09.2018 (т. 1 а.с. 32-33), оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Криворізької міської територіальної громади № 1-6 від 17.11.2021 (т. 1 а.с. 34).
Позивачем як виконавцем послуг з постачання теплової енергії, 11.10.2021 на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування - Криворізької міської ради - за посиланням https://kr.gov.ua/ (https://kr.gov.ua/sotsialno_ekonomichniy_rozvitok/tarifna_politika_u_misti) було розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (типовий індивідуальний договір), який є публічним договором приєднання. 
В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору з документами, які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин. 
Таким чином, індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії набрав чинності 12.11.2021. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровське управління регіонального будівництва» здійснювало нарахування за постачання теплової енергії в житлове приміщення з урахуванням того, що відповідач є його власником.
Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст.  5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,  житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Згідно ст.1 даного закону споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. 
Таким чином, відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг (в даному випадку комунальну послугу), регулювалися та регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».
Правила користування тепловою енергією визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії. Споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. 
Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, до 12.11.2021 (до дати набрання чинності Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії) регулювалися Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07. 2005 № 630.
Відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії, регулюються Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21.09.2019 № 830.
Криворізька міська рада є органом місцевого самоврядування, а також суб`єктом права комунальної власності територіальної громади, що представляє територіальну громаду міста Кривого Рогу та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, в тому числі здійснює правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності територіальної громади (ст.ст. 5, 10 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради є юридичною особою публічного права, та знаходиться в структурі органів місцевого самоврядування. 22.04.09.2020 рішенням Криворізької міської ради № 4618 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.06.2018 № 2801 «Про затвердження Положення про департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради» затверджено нову редакцію Положення про департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради. 
Пунктом .1.1 Положення Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради (надані департамент) є самостійним структурним підрозділом виконавчого комітету міської ради, створюється та ліквідується відповідно до ст. 54 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» рішенням міської ради в межах затвердженої нею структури за пропозицією міського голови та реєструється в порядку, визначеному ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» й іншими нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність неприбуткової організації. Скорочена назва департаменту – ДРІМ виконкому КМР. 
Згідно розділу ІІ Положення серед основних завдань та функцій департаменту відсутні повноваження щодо управління об`єктами комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу.
В матеріалах справи відсутні докази укладення договору між власником майна – територіальною громадою міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради та Департаментом розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради або іншою юридичною особою щодо утримання на балансі відповідного майна – квартипри АДРЕСА_3 .
Згідно зі статтею 1 Закону України «про житлово-комунальні послуги» надається визначення індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Вищевказану квартиру було надано в користування гр. ОСОБА_1 на підставі Ордеру на житлове приміщення №2 виданого Виконавчим комітетом Довгинцівської районної в місті ради 20.02.2023.
Враховуючи зазначене вище, колегією судді відхиляються доводи скаржника щодо неналежності відповідача у справі, а саме: «…Криворізька міська рада не являється фактичним споживачем (користувачем) комунальних послуг з надання централізованого опалення.
Квартира АДРЕСА_2 не перебуває на балансовому обліку Криворізької міської ради
З огляду на наведене, заявлені позовні вимоги до Криворізької міської ради вважаємо безпідставними та необгрунтованими…
… Відповідно до Довідки про балансову належність спірна квартира перебуває на балансовому обліку Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради .
З огляду на наведене звертаємо увагу, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу) - власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами.
… Таким чином, вважаємо, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення від 20.12.2023 року по справі №904/4349/23 було порушено впщенаведені приписи матеріального права, що призвело до винесення безпідставного та протиправного судового рішення, порушуючого права та інтереси органу місцевого самоврядування…».
У період часу з 01.12.2013 до 01.05.2019 відносини між теплопостачальною організацією та споживачем регулювалися Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІУ (зі змінами і доповненнями) (Закон України «Про житлово – комунальні послуги» № 1875-IV), у період з 01.05.2019 по 30.06.2023 – ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII (зі змінами і доповненнями) (ЗУ «Про ЖКП» № 2189-VIII). 
Згідно зі статтею 1 ЗУ «Про ЖКП» № 1875-IV, комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. 
Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. 
Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (Ст. 3 ЗУ «Про ЖКП» № 1875-IV). 
Згідно з положеннями Закону України «Про житлово – комунальні послуги» Криворізька міська рада, як власник житлового приміщення, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу, виступає споживачем житлово-комунальних послуг, визначення якого наведено у ст. 1: Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. 
Криворізька міська рада як орган місцевого самоврядування, у відповідності до п.5 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про житловов – комунальні послуги» № 1875-IV, уповноважена управляти об`єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечувати їх належне утримання та ефективну експлуатацію.
Пунктом 3 Правил надання послуг з централізованого опалення,  постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07. 2005 № 630, послуги надаються споживачам безперебійно, за винятком часу перерв на: проведення в установленому порядку ремонтних і профілактичних робіт виконавцем за графіком, погодженим з виконавчими органами сільських, селищних та міських рад або місцевими державними адміністраціями; ліквідацію наслідків, пов`язаних з дією непереборної сили або аварією.
Споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності його та/або членів сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання), а також несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою (п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення,  постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07. 2005 № 630).
Криворізька міська рада, як власник житлового приміщення, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу, не використовує послугу з постачання теплової енергії для проведення будь-якої господарської діяльність, а отже отримує дану послугу для власних потреб і, в розумінні Закону України «Про житловов – комунальні послуги» № 2189-VIII, є індивідуальним споживачем. 
Одним із прав споживача визначено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг (п.6 ч.1 ст.7 ЗУ «Про житловов – комунальні послуги» № 2189-VIII). В той же час одним із обов`язків споживача є обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово – комунальні послуги» № 2189- VIII).
Таким чином, Кабінетом Міністрів визначено порядок, згідно якому споживач має право на несплату вартості житловов – комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів сім`ї при відповідномау документальному оформленні лише у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі.
Пунктом 9 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21.09.2019 №830 встановлено, що постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житловов – комунальні послуги» №2189-VIII.
Доводи скаржника в апеляційній скарзі щодо права на неоплату вартості житловов – комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї, а саме «… Таким чином, виходячи із наданого законодавцем визначення терміну споживач, необхідним є звернути увагу суду, що в квартирі АДРЕСА_3 в частину спірного періоду взагалі був відсутній споживач житлово-комунальних послуг.
З огляду на наведене наголошуємо, що відповідно до пункту 6 частини 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-1V від 24.06.2004 року споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової' відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України …» відхиляються колегією суддів, оскільки чинним законодавством не передбачено ненарахування олати за теплопостачання в разі відсутності мешканців, тому що послуги з постачання теплової енергії наадються незалежно від присутності мешканців квартир, оскільки відключення системи опалення окремої квартири багатоквартирного будинку на період тимчасової відсутності споживача може призвести до погіршення санітарно – гігієнічних умов суміжних помешкань, порушень санітарно – технічних вимог і правил експлуатації будинку і, як наслідок, призвести до порушення прав власників інших квартир.
Оскільки територіальна громада м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради є власником квартири №20 будинку №23 Військового містечка -33 м. Кривого Рогу, то на неї покладаються зобов`язання утримувати майно, що передбачено статтею 322 Цивільного кодексу України.
Посилання скаржника в рахунок доводів апеляційної скарги на те, що приведене позивачем посилання на листи №01/06-167 від 23.06.2021 року та №01/05-75 від 24.03.2023 є виключно діловим листуванням, а саме «… Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок) спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна- претензії кредиторів.
Таким чином, аналіз вищенаведеного припису Порядку свідчить, що вимога кредитора має форму претензії.
Приведене позивачем посилання на листи №01/06-167 від 23.06.2021 року та №01/05-75 від 24.03.2023 року за своєю природою є виключно діловим листуванням щодо значного переліку квартир, розташованих у Військовому містечку-33 м. Кривого Рогу, в будинках яких ТОВ «Дніпропетровського управління регіонального будівництва» здійснює надання послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та жодним чином не є претензією кредитора в розумінні ст 1281 Цивільного кодексу України та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5…» не беруться колегією суддів до уваги, оскільки доводи Відповідача про те, що вищезазначені листи не мають форми претензії, а за своєю правовою природою є виключно діловим листуванням, є проявом надмірного формалізму.
Окрім того, скаржником в апеляційній скарзі заявлено про застосування позовної давності до спірних правовідносин та до вимоги про сплату суми відсотків за користуання грошовими коштами та інфляційних збитків.
Так, в обгрунтування своєї вимоги, апелянт зазначає наступне:
«…Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Одночасно з цим, законодавцем чітко визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України) Оскільки споживач теплової енергії має обов`язок оплатити отриману послугу, позивач міг дізнатись про порушення свого права з моменту неотримання оплати за грудень 2013 року.
Беручи до уваги період за який позивачем заявлено вимоги, а саме, з 01.12.2013 року по 30.06.2023 року, вважаємо наявними підстави для застосування наслідків спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, а саме, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України для відмови у задоволенні позову.
Враховуючи, що позовна заява містить вимогу щодо стягнення інфляційних збитків та сум відсотків за користування грошових коштів, необхідним є зазначити наступне …
… У пункті 5.3 пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.013 № 10 зазначено, що зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536. 625 ЦК України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань, оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу); так само у разі спливу позовної давності за вимогою про повернення безпідставно набутого майна (статті 1212, 1213 ЦК України) спливає й позовна давність за вимогою про відшкодування доходів від такого майна (стаття 1214 названого Кодексу).
З огляду на що, в частині вимог про стягнення інфляційних збитків та сум відсотків за користування грошовими коштами, нарахованих на заборгованість, яка виникла за період з грудня 2013 року, підлягає застосування правових наслідків спливу строку позовної давності…»
Відповідно до постанови КМУ №211 від 11.03.2020 на всій території України з 12.03.2020 було введено режим карантину. Постановою Кабінету Міністрів № 651 від 30.06.2023 дія карантину відмінена на всій території України з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. Таким чином, на період з 12.03.2020 по 30.06.2023 на території України діяв карантин. Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19) строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Крім того, президент України підписав Указ № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Згідно з указом, воєнний стан запроваджується з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому, на підставі указу президента України №734/2023, указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, та Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
З Інформаційної довідки № 337411197 від 29.06.2023 (т. 1 а.с. 88) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що територіальною громадою м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради право власності на однокімнатну квартиру загальною площею 31,8 кв.м, житловою площею 17,3, кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 16.06.2021.
Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що позивач мав змогу довідався про порушення свого права територіальною громадою м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради з 16.06.2021, тобто з дати реєстрації права власності. 
Враховуючи наведене вище, загальний строк позовної давності не пропущено, грошові зобов`язання, що виникли у відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровське управління регіонального будівництва» підлягають стягненню.
Щодо посилання скаржника на відсутність договірних відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровське регіональне будівництво» та Територіальною громадою міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,  учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,  виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.
Згідно п.5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк, встановлений договором або законом.
Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Положеннями п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
За приписами ч.1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього   Кодексу.
За приписами статей 525,526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.ст. 610, 611 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач.
Відповідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,  індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Таким чином, обов`язок утримання приміщень, в тому числі оплату послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води покладається на власника або наймача приміщення і рівною мірою на повнолітніх членів сім`ї наймача.
Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Пунктом 8 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», встановлено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженого Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.
Законодавство, яке регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії, пов`язує обов`язок сплатити вартість теплової енергії не за видом пристроїв, які використовують теплову енергію, а за фактом її споживання. Таким чином, якщо у нежитлових приміщеннях наявні трубопроводи, стояки, споживач сплачує за фактичне тепло, яке виділяється від них, оскільки він фактично споживає цю теплову енергію.
Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30 жовтня 2013 року по справі 6-59цс13).
Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальній організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.04.2018у справі № 904/2238/17 та від 16.10.2018 р. у справі № 904/7377/17; у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 р. у справі № 7128916/17-ц.
Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідача оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Крім того, з 12.11.2021 між позивачем та відповідачем, як споживачами послуги з постачання теплової енергії, фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що встановлено місцевим господарським судом та підтверджено матеріалами справи.
Статтею 129 Конституції України     встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч.1-3     ст.13 ГПК України     судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1     ст.74 ГПК України.
За загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків місцевого господарського суду та не довів неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті   275   та статті   276 Господарського процесуального кодексу України     суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, у задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішені суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.
З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Запорізької області від 30.10.2023 у справі №908/2657/23 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Васильченко Олега Ігоровича на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 4 026,00 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст.   129,   269,   270,   273,   275,   276,   282,   284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 у справі №904/4349/23 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області області від 20.12.2023 у справі №904/4349/23 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.   ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            М.О. Дармін

Суддя                                                                                          О.В. Чус

Суддя                                                                                          І.М. Кощеєв