ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року 
м. Київ

cправа №  922/1998/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Білоуса В.В., Картере В.І.

розглянув у порядку письмового провадження касаційні скарги
1. Акціонерного товариства "Кредобанк"
2. Арбітражного керуючого Корольова Вадима В`ячеславовича 

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду (щодо відмови у задоволенні заяви керуючого реструктуризацією Корольова Вадима В`ячеславовича про ухвалення додаткового рішення)
від 20.03.2024
у складі колегії суддів: Тихого П.В. (головуючий), Плахова О.В., Терещенко О.І.,

у справі за заявою
ОСОБА_1 
про неплатоспроможність фізичної особи,-
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст руху справи
1. Ухвалою суду від 20.12.2022 в підготовчому засіданні, господарський суд відкрив провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (далі - боржник, ОСОБА_1 ), здійснив оприлюднення оголошення про відкриття справи про неплатоспроможність фізичної особи на веб-сайті Судової влади України (веб-сайт ВГСУ), призначив керуючого реструктуризацією - арбітражного керуючого Корольова Вадима В`ячеславовича (далі - арбітражний керуючий Корольов В.В., керуючий реалізацією);
2. Ухвалою від 16.02.2023 за результатом проведення попереднього засідання, суд визнав розмір грошових вимог кредиторів, а саме:
- Акціонерного товариства "Кредобанк" (далі - АТ "Кредобанк", скаржник) - на суму 271  106,97 грн. та 5  368,00 грн. судового збору; 
- Акціонерного товариства "ПУМБ" (далі - АТ "ПУМБ") на суму 22  158,97 грн. та 5  368,00 грн. судового збору;
- ОСОБА_2 - на загальну суму 407  166,54 грн. та 5  368,00 грн. судового збору.
3. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі № 922/1998/22, зокрема, задоволено клопотання арбітражного керуючого Корольова В.В. про затвердження порядку формування фонду для оплати грошової винагороди, відшкодування витрат арбітражного керуючого та використання його коштів;
затверджено порядок формування фонду для оплати грошової винагороди, відшкодування витрат арбітражного керуючого та використання його коштів, затверджений зборами кредиторів (протокол № 9) від 04.09.2023 у справі про неплатоспроможність.
4. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 апеляційну скаргу АТ "Кредобанк" залишено без задоволення; постанову Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі № 922/1998/22 залишено без змін.
5. Надалі ухвалою Верховного Суду від 22.94.2024 у справі № 922/1998/22 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ  "Кредобанк" в частині оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 922/1998/22.
6. 13.03.2024 через підсистему Електронний суд до Східного апеляційного господарського суду від керуючого реалізацією майна ОСОБА_1 арбітражного керуючого Корольова В.В. надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі № 922/1998/22 (вх. № 3703 від 13.03.2024), в якому він просить стягнути з АТ "Кредобанк" (код ЄДРПОУ: 09807862) на користь керуючого реалізацією майна ОСОБА_1 у справі № 922/1998/22 арбітражного керуючого Корольова В.В. понесені під час розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10  000,00 грн. 
Короткий зміст ухвали апеляційного господарського суду
6. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 у справі №  922/1998/22 відмовлено у задоволенні заяви керуючого реалізацією майна ОСОБА_1 арбітражного керуючого Корольова В.В. про ухвалення додаткового рішення (вх. № 3703 від 13.03.2024).
6.1. Суд апеляційної інстанції встановив що:
- 05.01.2024 між Адвокатським бюро "Олексія Романченко" та керуючим реалізацією майна фізичної особи ОСОБА_1 арбітражним керуючим Корольовим В.В було укладено Договір № 05/01-2024 від 05.01.2024;
- 05.01.2024 між Адвокатським бюро "Олексія Романченко" та керуючим реалізацією майна фізичної особи ОСОБА_1 арбітражним керуючим Корольовим В.В було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 05/01- 2024 від 05.01.2024;
- відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 до Договору № 05/01-2024 від 05.01.2024 Адвокатське бюро "Олексія Романченко" прийняло на себе зобов`язання надати правову допомогу Клієнту при розгляді апеляційної скарги АТ "Кредобанк" ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі № 922/1998/22;
- відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1 до Договору № 05/01-2024 від 05.01.2024 сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення справи, визначеної у п. і даної додаткової угоди, у суді апеляційної інстанції становить 10000,00 грн у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь Клієнта;
- відповідно до п. 4 Додаткової угоди № 05/01-2024 від 05.01.2024р. надання Адвокатським бюро правничої допомоги при розгляді справи у суді апеляційної інстанції включає за необхідності: вивчення документів та матеріалів справи, вивчення судового рішення суду першої інстанції, підготовку та подання до суду апеляційної інстанції письмових пояснень на апеляційну скаргу, підготовку та подання до суду заяв та клопотань з процесуальних питань або заперечень на заяви та клопотання з процесуальних питань, участь у судових засіданнях, надання пояснень суду, підготовку та подання до суду інших документів, передбачених ГПК України, які необхідні для розгляду справи;
- на підтвердження надання адвокатом Романченком О.М. правової допомоги, арбітражний керуючий надав Акт виконаних робіт № 1 від 11.03.2024 до Договору №05/01-2024 від 05.01.2024, підписаний між Адвокатським бюро "Олексія Романченко" та керуючим реалізацією майна боржника - арбітражним керуючим Корольовим В.В.;
- відповідно до п. 1 Акту виконаних робіт № 1 до Договору №05/01-2024 від 05.01.2024, Адвокатське бюро надало Клієнту правничу допомогу у Східному апеляційному господарському суді по справі № 922/1998/22 при розгляді апеляційної скарги АТ "Кредобанк" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.12.2023, а саме: - ознайомлення із апеляційною скаргою, ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.12.2023, підготовка відзиву на апеляційну скаргу від 08.01.2024 - витрачено 12 годин. Під час надання правової допомоги Клієнту у суді апеляційної інстанції Адвокатським бюро витрачено 12 годин;
- згідно з п.4 Акту виконаних робіт № 1 від 11.03.2024р., п. 2, 3 Додаткової угоди №1 до Договору №05/01-2024 від 05.01.2024, гонорар Адвокатського бюро за надання правничої допомоги Клієнту у Східному апеляційному господарському суді при розгляді апеляційної скарги АТ "Кредобанк" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі № 922/1998/22 становить 10  000,00 грн., які мають бути сплачені Клієнтом у строк до 07.04.2024.
6.2. Суд врахував, що Договір №05/01-2024 від 05.01.2024 про надання правової допомоги та Додаткову угоду №1 до Договору №05/01- 2024 від 05.01.2024, арбітражний керуючий надав лише 07.03.2024, тобто через два місяці після подання відзиву на апеляційну скаргу.
6.3. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що посилання на те, що арбітражний керуючий очікує понести 10  000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката також не свідчить про реальне понесення таких витрат, а в судових засіданнях 07.02.2024 та 07.03.2024 арбітражний керуючий В.В. Корольов був присутній особисто (07.02.2024 в режимі відеконференції та 07.03.2024 в залі суду) та давав пояснення у справі.
6.4. З огляду на зазначене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви керуючого реалізацією Корольова В.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з АТ  "Кредобанк" витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 10  000,00 грн.
КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ
7. АТ "Кредобанк" 05.04.2024 звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 у справі № 922/1998/22.
8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №  922/1998/22 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя - Картере В.І., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.04.2024.
9. Керуючий реструктуризацією Корольов В.В. звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 у справі №  922/1998/22.
10. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №  922/1998/22 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя - Картере В.І., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.04.2024.
11. Ухвалою від 25.04.2024 Верховний Суд задовольнив клопотання керуючого реструктуризацією Корольова В.В. про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження;
поновив керуючому реструктуризацією Корольову В.В. строк на касаційне оскарження;
відкрив касаційне провадження у справі № 922/1998/22 за касаційними скаргами АТ "Кредобанк" та керуючого реструктуризацією Корольова В.В. на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2024;
об`єднав касаційні скарги АТ "Кредобанк" та керуючого реструктуризацією Корольова В.В. на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 в одне касаційне провадження;
ухвалив здійснити перегляд ухвали Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 у справі № 922/1998/22 в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи;
надав учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 16.05.2024;
витребував з Господарського суду Харківської області та Східного апеляційного господарського суду матеріали справи № 922/1998/22 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність, що містять оригінали оскаржуваного судового рішення та заяви про ухвалення додаткового судового рішення.
12. Справа надійшла на запит 13.05.2024 у кількісті 9 томів із супровідним листом від 29.04.2024 № 922/1998/22/00680/24 від Господарського суду Харківської області.
13. З урахуванням положень Указу Президента України від 24.02.2022 №  64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 06.05.2024 № 271/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 08.05.2024 № 3684-IX, Верховний Суд розглядає справу № 922/1998/22 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи скаржників
АТ "Кредобанк"
14. Банк зазначив, що загалом рішення суду апеляційної інстанції є правильним. Водночас скаржник зазначив, що нормами КУзПБ та ГПК України не передбачено компенсацію арбітражному керуючому витрат у випадку залучення адвоката з метою представництва професійних інтересів у справі про неплатоспроможність від імені арбітражного керуючого під час розгляду питань, які входять до компетенції безпосередньо самого арбітражного керуючого і за таку роботу (незалежну професійну діяльність) він отримає грошову винагороду у розмірах, відповідно до приписів статті 30 КУзПБ. Банк наголошує, що стягнення арбітражним керуючим витрат на професійну правничу допомогу з кредитора - банку є по суті способом його надмірного збагачення і становить додатковий засіб отримання доходу, окрім грошової винагороди та витрат у справі про неплатоспроможність, яку він отримує як суб`єкт незалежної професійної діяльності у справах про неплатоспроможність фізичних осіб.
14.1. Крім того, у касаційній скарзі зазначено, що ініціюючи провадження у справі про банкрутство, боржник мав усвідомлювати, що має джерела для покриття видатків, пов`язаних з провадженням у справі, тому покриття забезпечення процедури у такому випадку повинно бути тягарем саме для боржника. Водночас всупереч положень статей 2, 86 ГПК України, апеляційний суд не звернув уваги на те, що неплатоспроможність фізичної особи не передбачає примусової оплати витрат арбітражного керуючого за рахунок кредитора.
Арбітражного керуючого - Корольова В.В.
15. Скаржник доводить, що подання заяви про прийняття додаткової постанови було зроблено у зв`язку з оскарженням ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про затвердження Порядку формування фонду для оплати грошової винагороди, відшкодування витрат арбітражного керуючого та використання його коштів. При цьому скаржник зазначив, що Кодекс України з процедур банкрутства не містить положень, які б зобов`язували арбітражного керуючого особисто витрачати час на складання відзиву на апеляційні скарги. Також скаржник аргументував, що суд не повинен застосовувати дискримінаційний підхід, за якого люди, які мають знання і досвід обмежуються у правах на захист у суді, зокрема, у праві на компенсацію витрат на правову допомогу. Крім того скаржник звернув увагу, що знання і досвід не повинні використовуватись як підстава для покладення додаткових, не передбачених законодавством обов`язків арбітражного керуючого, лише самостійно готувати відзив на апеляційну скаргу.
15.1. Також скаржник аргументував, що суд апеляційної інстанції грубо порушив частину восьму статті 129 ГПК України та проігноровав те, що понесення арбітражним керуючим Корольовим В.В. витрат на професійну правничу допомогу підтверджено належними та допустимими доказами (Договором, Додатковою угодою, Актом), а тому такі витрати підлягають стягненню із АТ "Кредобанк" на користь арбітражного керуючого. При цьому скаржник зазначив, що діюче законодавство не передбачає інших доказів на підтвердження надання правової допомоги, ніж були ним подані до суду. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
16. Відповідно до вимог статті Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
17. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
18. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
19. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції 
20. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час розгляду заяв щодо стягнення витрат на правову допомогу в межах провадження у справі про банкрутство.
21. Відповідно до частини шостої статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
22. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
23. Питання понесення та відшкодування судових витрат за чинним законодавством України регулюються Законом України "Про судовий збір", положеннями Господарського процесуального кодексу України.
24. Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат сторони, відбувається в такі етапи: 
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
25. Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
26. Частинами першою, другою статті 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
27. Загальне правило розподілу судових витрат відповідно до статті 129 ГПК України визначені таким чином:
- судовий збір покладається:
1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;
2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
28. Положеннями частини четвертої статті 129 ГПК України унормовано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 
1) у разі задоволення позову - на відповідача; 
2) у разі відмови в позові - на позивача; 
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
29. Системний аналіз положень статей 126, 129 ГПК України дає підстави для висновку, що витрати, пов`язаних з розглядом справи, за відсутності прямої вказівки в процесуальному законі щодо покладення таких витрат на іншу особу, можуть бути покладені за результатами вирішення спору лише на сторони такого спору.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справах №906/977/19 (додаткова ухвала від 02.06.2021), № 911/2115/19 (постанова від 13.10.2020) та №  925/1105/19 (ухвала від 16.12.2020).
30. Водночас, Господарський процесуальний кодекс України та Кодекс України з процедур банкрутства не містять окремого врегулювання питання розподілу судових витрат у справах про банкрутство.
31. З огляду на зазначене відшкодування судових витрат у справах про банкрутство, якщо інше не передбачено законом, здійснюється за загальними правилами статті 129 ГПК України.
32. Склад учасників справи визначено в статті 41 ГПК України, а саме, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.
33. Стаття 45 цього Кодексу визначає, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
34. Водночас, склад учасників у справі визначається КУзПБ, відповідно до абзацу двадцять четвертого статті 1 якого учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, Національний банк України, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.
35. Також абзацом двадцять другим частини першої статті 1 КУзПБ унормовано, що сторонами у справі про банкрутство (неплатоспроможність) є конкурсні кредитори (голова комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут).
36. Верховний Суд враховує, що факт подання учасником справи про неплатоспроможність ОСОБА_1 до суду заяв про розподіл судових витрат із зазначенням вимог до іншого учасника у справі про банкрутство та підстави такої заяви, може вважатися реалізацією права на судовий захист та за своєю правовою природою є процесуальною дією в розумінні частини третьої статті 3 ГПК України, що зумовлює обов`язок суду, керуючись принципом диспозитивності, розглянути заяву із застосуванням норм процесуального закону, чинного на дату звернення із вказаною заявою.
37. Крім того, системний аналіз пункту 6 частини третьої статті 2, пункту частини першої статті 15 ГПК України дає підстави для висновку, що господарське судочинство здійснюється з урахуванням принципу пропорційності, який суд застосовує:
враховуючи завдання господарського судочинства; 
забезпечуючи розумний баланс між приватними й публічними інтересами; 
враховуючи особливості предмета спору, ціну позову, складність справи, значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
38. Зазначений принцип також закладено у положення частини четвертої статті 126, статті 129 ГПК України. 
39. Отже, розглядаючи клопотання (заяву) одного із учасників справи про банкрутство щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд повинен враховувати не лише наявність статусу сторони у заявника та особи, з якої заявник відповідного клопотання просить стягнути суму витрат, але і враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Щодо розгляду касаційної скарги арбітражного керуючого Корольова В.В. по суті
40. Колегія суддів погоджується із висновком апеляційного суду про наявність підстав для відмови представнику ОСОБА_1 - адвокату Іванченко А.В. в ухваленні додаткової постанови у справі № 922/1998/22, з огляду на таке.
41. Суд звертає увагу, що відповідно до статті 10 КУзПБ арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності, з моменту постановлення ухвали (постанови) про призначення його керуючим санацією або ліквідатором до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства-боржника, право на здійснення діяльності арбітражного керуючого надається особі, яка отримала відповідне свідоцтво у порядку, встановленому цим Кодексом, та внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України.
42. Системний аналіз статей 1, 10, 12 КУзПБ свідчить, що арбітражний керуючий є учасником справи, однак не є стороною у справі про банкрутство (неплатоспроможність), здійснює свою діяльність самостійно, однак як службова особа, якій, в силу передбаченого Кодексом статусу та порядку його набуття, не надано законом права делегувати права та обов`язки третім особам, якими безпосередньо наділений відповідно до Закону арбітражний керуючий, а наявність відповідної компетенції, навичок, знань та досвіду у арбітражного керуючого презюмується в силу наявності у нього відповідного свідоцтва, отриманого у порядку, встановленому КУзПБ.
43. Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення (постанови) у справі № 922/1048/22, Корольов В.В., статус якого відповідно до наведених вище положень Кодексу України з процедур банкрутство не може бути визначений як "сторона у справі", на власний розсуд визначився зі змістом заяви та заявив вимоги про стягнення судових витрат у справі.
44. Колегія суддів враховує, що положення КУзПБ не містить положень, які б зобов`язували арбітражного керуючого особисто витрачати час на складання відзиву на апеляційні скарги. 
45. Разом з тим, як ГПК України, так і КУзПБ не передбачено беззаперечну компенсацію арбітражному керуючому витрат у тих випадках, коли арбітражний керуючий залучає адвоката з метою представництва його інтересів та в інтересах боржника під час розгляду питань, які входять до компетенції безпосередньо арбітражного керуючого.
46. Водночас, посилання скаржника на те, що підхід, відповідно до якого люди, що мають знання і досвід обмежуються у правах на захист у суді, зокрема у праві на компенсацію витрат на правову допомогу, є дискримінаційним, а знання і досвід не повинні використовуватись як підстава для покладення додаткових, не передбачених законодавством, обов`язків арбітражного керуючого, колегія суддів оцінює критично, оскільки професійна діяльність арбітражного керуючого є оплачуваною. Крім того при призначенні судом, арбітражний керуючий надає згоду на виконання обов`язків у провадженні у справі про банкрутство, тому повинен враховувати усі ризики та наслідки надання такої згоди, час, необхідний для виконання таких обов`язків та складність виконуваної ним роботи.
47. Під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено) (частина третя статті 12 КУзПБ).
48. Крім того, Колегія суддів враховує, що змістом ухвали Господарського суду Харківської області від 22.06.2023 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 у цій справі (як в описовій, так і резолютивній частині) не підтверджується, що апеляційним судом прийнято рішення безпосередньо про цивільні права фізичної особи Корольова В.В . Тобто зазначеними судовими рішеннями вирішено питання, які стосуються безпосередньо провадження у справі про банкрутство.
49. Також колегія суддів звертає увагу, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доход (подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, від 01.06.2023 у справі № 924/1351/20 (924/214/22) та інші).
50. Зазначене не спростовує наявність права у арбітражного керуючого залучати додаткових фахівців (в тому числі адвокатів) під час здійснення процедур банкрутства.
51. Так, відповідно до частини п`ятої статті 114 КУзПБ для забезпечення виконання повноважень керуючого реструктуризацією та/або керуючого реалізацією майна боржника арбітражний керуючий може залучати на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їхньої діяльності за рахунок боржника, а за відсутності коштів у боржника - на підставі рішення зборів кредиторів за рахунок кредиторів. Водночас, дозвіл на залучення таких осіб надає господарський суд на підставі мотивованої заяви арбітражного керуючого про необхідність їх участі у справі, в якій зазначається розмір оплати їх послуг. 
52. Разом з тим, у цьому випадку в матеріалах справи відсутні і мотивована заява арбітражного керуючого про необхідність участі адвоката у справі, і дозвіл господарського суду на залучення такої особи.
53. Також колегія суддів враховує, що провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб. Насамперед це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні спеціальних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників, стадій та інших елементів, які відрізняють таке провадження від позовного.
54. Водночас стягнення на користь арбітражного керуючого витрат, які він поніс у зв`язку із розглядом окремих процедурних чи процесуальних питань у провадженні у справі про банкрутство, сприятиме непропорційному навантаженню на учасників у справі про банкрутство та не відповідатиме меті процедури неплатоспроможності, а також може сприяти необґрунтованому збагаченню сторін у справ про банкрутство, оскільки законом прямо не передбачено стягнення витрат на правову допомогу у процедурах банкрутства за результатами розгляду заяв, пов`язаних із окремими процедурами банкрутства.
55. Суд звертає увагу на те, що процедура стягнення з кредитора витрат на правову допомогу не може використовуватися як інститут покарання за недобросовісну процесуальну поведінку одного з учасників провадження, оскільки таке стягнення не переслідує легітимну мету та не відповідає процесуальній суті передбаченої положеннями ГПК України компенсації таких витрат. 
56. З огляду на викладене, дослідивши заяву про розподіл судових витрат та додані до неї документи та вирішуючи чи є розмір витрат боржниці на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу на суму 10  000,00 грн. не відповідають критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неминучих, а також неспівмірні із необхідним обсягом правничих послуг під час розгляду окремих питань у процедурі банкрутства, тому апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви арбітражного керуючого Корольова В.В.
Щодо розгляду касаційної скарги АТ "Кредобанк" по суті
57. У зв`язку із відсутністю у скаржника заперечень щодо прийнятого апеляційним судом рішення по суті, розглядом касаційної скарги арбітражного керуючого Корольова В.В. та з огляду на висновки, яких дійшов Верховний Суд щодо зазначених касаційної скарги, колегія суддів дійшла також висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги АТ "Кредобанк".
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
58. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України, суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
59. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).
60. Колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг АТ "Кредобанк" та арбітражного керуючого Корольова В.В., а також про наявність підстав для залишення оскаржуваної ухвали апеляційного суду без змін.
Судові витрати
61. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційних скарг та залишенням без змін оскаржених судових рішень у справі № 922/1998/22, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржників.
На підставі викладеного та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Акціонерного товариства "Кредобанк" та арбітражного керуючого Корольова Вадима В`ячеславовича залишити без задоволення.

2. Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 у справі №  922/1998/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          В.Я. Погребняк

Судді                                                                                                    В.В. Білоус

                                                                                                    В.І. Картере