16.07.24
22-ц/812/1006/24
Справа номер 484/578/24 Головуючий суду першої інстанції – Шикеря І. А.
Провадження номер 22-ц/812/1006/24 Доповідач суду апеляційної інстанції – Локтіонова О. В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 року м. Миколаїв 

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого – Локтіонової О. В.,
суддів: Серебрякової Т. В., Ямкової О. О.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 квітня 2024 року, ухвалене за позовом Кредитної спілки «Взаємодовіра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

 
Короткий зміст позовних вимог

 
В січні 2024 року кредитна спілка «Взаємодовіра» (далі – КС «Взаємодовіра») звернулася до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовувала наступним.
Позивач зазначав, що 08 лютого 2018 року між КС «Взаємодовіра» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №13, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати ОСОБА_1 кредитну лінію у розмірі 95 000 грн зі сплатою 60 % на рік, строком на 60 місяців, тобто з 08 лютого 2018 року по 08 лютого 2023 року. Позивач, взяті на себе зобов`язання, виконав шляхом видачі трьох кредитних траншів: 08 лютого 2018 року у сумі 30 000 грн, 09 лютого 2018 року у сумі 6954 грн, 12 червня 2018 року у сумі 4000 грн. 
Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого за період з 09 травня 2022 року по 08 лютого 2023 року утворилась заборгованість в розмірі 29691,43 грн, з яких: 15 845,62 грн – заборгованість зі сплати кредиту, 13 845,81 грн – прострочена заборгованість зі сплати відсотків. 
Відповідачу неодноразово пропонувалося укласти договір реструктуризації боргу, але остання відмовлялася.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд задовольнити позов.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 квітня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Взаємодовіра» заборгованість по кредиту за період з 09 травня 2022 року по 08 лютого 2023 року в сумі 29 691,43 грн, з яких: 15 845,62 грн – заборгованість зі сплати кредиту, 13 845,81 грн – прострочена заборгованість зі сплати відсотків, а також 3028 грн судового збору.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем доведено наявність у ОСОБА_1 боргу за кредитним договором, а тому він підлягає стягненню.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідач зазначала, що оскільки у матеріалах справи відсутній кредитний договір з зазначенням строку його дії та розміру процентної ставки, суд першої інстанції мав відмовити у задоволенні позову з підстав його недоведеності.

Доводи інших учасників справи
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними. 

Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 з 24 грудня 2015 року є членом КС «Взаємодовіра».
08 лютого 2018 року вона звернулася до кредитної спілки з заявою про отримання кредиту у сумі 95 000 грн.
Кредитна спілка ознайомила ОСОБА_1 з умовами надання споживчого кредиту, про що свідчить підпис останньої.
08 лютого 2018 року між КС «Взаємодовіра» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №13, відповідно до умов якого КС «Взаємодовіра (кредитодавець) надає позичальнику ОСОБА_1 кредитну лінію з лімітом в сумі 95 000 грн, в межах якого позичальник може отримувати будь – які суми кредиту та зобов`язується повертати їх на умовах, що передбачені цим договором. Кредит надано кредитодавцем на споживчі цілі, строком на 60 місяців: з 08 лютого 2018 року по 08 лютого 2023 року (пункт 2.1. Договору). Пунктом 3.1 Договору встановлено, що плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 60 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом в рамках кредитної лінії. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення.
Вказаний договір підписано головою правління кредитної спілки та позичальником ОСОБА_1 .
Згідно з заявами на видачу готівки та ордерами ОСОБА_1 отримала кредитні кошти трьома траншами: 08 лютого 2018 року у сумі 30 000 грн, 09 лютого 2018 року у сумі 6954 грн, 12 червня 2018 року у сумі 4000 грн. 
Графіком повернення основної суми кредиту та сплати процентів до Договору кредитної лінії № 13 від 08 лютого 2018 року встановлено періодичність та розміри платежів позичальника ОСОБА_1 з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.
Згідно з розрахунком заборгованості відповідач за період з 09 травня 2022 року по 08 лютого 2023 року має заборгованість за кредитним договором, в сумі 29 691,43 грн з яких: 15 845,62 грн – заборгованість за кредитом та 13 845,81грн – прострочена заборгованість по сплаті відсотків.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про кредитні спілки» №2908-III від 20.12.2001, який діяв на час укладання кредитного договору, кредитна спілка – це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитні спілки в Україні діють відповідно до цього Закону, інших законів України та виданих відповідно до них нормативно-правових актів.
Стаття 11 Закону України «Про кредитні спілки» передбачає, що члени кредитної спілки мають право одержувати від кредитної спілки кредити та користуватися іншими послугами, які надаються членам кредитної спілки відповідно до її статуту.
Згідно з вимогами статті 21 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою; види кредитів, що надаються кредитною спілкою, умови надання та строки повернення кредитів.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням встановленого суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для покладення на відповідача обов`язку щодо сплати кредитної заборгованості у розмірі 29 691,43 грн та обґрунтовано задовольнив позов.
Доводи апеляційної скарги про відсутність належних та допустимих доказів на обґрунтовування позовних вимог не заслуговують на увагу, оскільки вони спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які засвідчують факт укладання відповідачем кредитного договору з кредитною спілкою 08 лютого 2018 року на строк 60 місяців із процентною ставкою 60% річних, отримання відповідачем кредитних коштів трьома траншами на суму 40 954 грн та наявність у відповідача заборгованості у сумі 29 691,43 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 квітня 2024 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Серебрякова

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 16 липня 2024 року.